ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м. Львів, вул. Личаківська, 81
______________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	 	Справа № 909/496/26	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Манюка П.Т., суддів Прядко О.В та Рима Т.Я. розглянувши матеріали
за апеляційною скаргою:	Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго»,	
на ухвалу:	Господарського суду Івано-Франківської області від 16.04.2026 (суддя Гула У.І., повний текст ухвали складено 16.04.2026),	
у справі:	№ 909/496/26,	
за позовом:	Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», м. Івано-Франківськ,	
до відповідача:	Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтрейд Україна", м. Чернігів,	
про:	стягнення заборгованості 	
встановив:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.
Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтрейд Україна" про стягнення штрафних санкцій у загальному розмірі 18 615, 17 грн, з яких 15 512, 64 грн пені та 3 102, 53 грн штрафу за невиконання зобов`язання.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач належним чином не виконав умови договору про закупівлю товарів від 17.12.2025 № 2022/2236, а саме несвоєчасно поставив товар. З огляду на порушення відповідачем умов договору, позивач на підставі пункту 8.2. здійснив нарахування пені та штрафу.
Також, позивач зазначав, що правовою підставою для звернення саме до Господарського суду Івано-Франківської області є пункт 1.5 договору, де чітко визначено місце виконання договору.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.04.2026 справу № 909/496/26 передано за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області, з огляду на місцезнаходження відповідача у місті Чернігові та відсутності в договорі умов щодо визначення місця притягнення відповідача до відповідальності (стягнення штрафних санкцій). За висновком місцевого господарського суду, спірні правовідносини не мають особливостей щодо сплати штрафних санкцій у чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами договору поставки визначають лише місце виконання такого договору в частині поставки товару, що не є предметом позову у даній справі.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 16.04.2026, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Івано-Франківської області.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що підставою для звернення із апеляційною скаргою є неправильне застосування Господарським судом Івано-Франківської області ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України та можливість розгляду справи № 909/496/26 Господарським судом Івано-Франківської області, оскільки пунктом 1.5 договору про закупівлю товарів від 17.12.2025 № 2025/2236 визначено місце його виконання – місто Івано-Франківськ.
Відповідач не скористався своїм правом, відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України не подав.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.
Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 271 ГПК України вказана апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається без повідомлення учасників справи.
Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2026 справу № 909/496/26 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Манюка П.Т., суддів Рима Т.Я., Прядко О.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 16.04.2026 у справі № 909/496/26, вирішено здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без виклику представників сторін в судове засідання та витребувано матеріали справи № 909/496/26 у Господарського суду Івано-Франківської області. 
30.04.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.
Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України), в тому числі і територіальну.
Правила територіальної юрисдикції (підсудності) визначено у главі 2 розділу І “Загальні положення” Господарського процесуального кодексу України.
За загальним правилом, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 1 ст. 27 ГПК України). Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ГПК України). 
Як правильно було встановлено судом першої інстанції, місцезнаходженням відповідача є місто Чернігів, вул. Борисоглібська, 6, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
У статті 29 ГПК України передбачено випадки визначення підсудності справ за вибором позивача, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
У всіх передбачених приписами статті 29 ГПК України випадках, альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох). 
Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання, або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що ним передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами (постанова Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 916/2239/22).
Правило альтернативної територіальної підсудності, закріплене у ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем знаходження відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах. Тобто, нормами процесуального права позивачу надано право за певних умов обирати між господарськими судами, яким підсудна справа.
Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2025 між позивачем та відповідачем укладено договір про закупівлю товарів за № 2025/2236, за змістом якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити товар. 
Зважаючи на неналежне виконання відповідачем договірних умов, позивач звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з відповідача на підставі п. 8.2. договору пені в розмірі 15 512, 64 грн та штрафу в розмірі 3 102, 53 грн за порушення строків поставки товару, визначеного договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
За загальним правилом, місце виконання зобов`язання узгоджується сторонами у договорі, тобто сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з його істотних умов, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.
Як вбачається з умов укладеного між сторонами договору, місцем виконання договору є місто Івано-Франківськ. (п. 1.5 договору). Поставка товару здійснюється на центральний склад позивача (п. 5.4. договору).
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України та ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України вказує на можливість пред`явлення позову як до господарського суду за місцезнаходженням відповідача, так і до господарського суду за місцем виконання договору.
Таким чином, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, то при подачі позову, що виникає з даного договору, в тому числі і щодо стягнення передбачених договором штрафних санкцій, у позивача наявне право обирати суд, який має розглянути спір, або за місцезнаходженням відповідача відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, або за місцем поставки товару (виконанням договору) згідно з положеннями ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України. 
За таких обставин, позивач звернувшись з позовом у цій справі до Господарського суду Івано-Франківської області, правомірно скористався наданим йому процесуальним правом щодо вибору суду, у відповідності до положень ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.
Відтак, беручи до уваги право позивача на вибір суду, якому підсудна справа, та звернення позивача саме до Господарського суду Івано-Франківської області, справа № 909/496/26 має розглядатись цим судом.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом положень ст. 29 Господарського процесуального кодексу України є обгрунтованими.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржувана ухвала не відповідає таким критеріям. Суд першої інстанції дійшовши висновку щодо необхідності передання справи № 909/496/26 за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області, неповно з`ясував та не дослідив обставини, які мають значення у вирішенні такого питання. 
Згідно з ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Статтею 280 ГПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
При винесенні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності передачі справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Чернігівської області, з підстав визначених положеннями ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття ухвали з порушенням норм процесуального права. 
Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи позивача в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги слід задоволити, а оскаржувану ухвалу слід скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду позовної заяви. 

Судові витрати.
З врахуванням положень ст. 129 ГПК України, апеляційний суд не вирішує питання щодо відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позивачем апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, оскільки не вирішує спір по суті. Такий (судовий збір) підлягає розподілу Господарським судом Івано-Франківської області за наслідками розгляду позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 280-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -
постановив:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" від 21.04.2026 – задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 16.04.2026 у справі № 909/496/26 скасувати.
3. Справу № 909/496/26 направити до Господарського суду Івано-Франківської області для продовження розгляду. 
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Манюк П.Т.

Суддя Прядко О.В.

Суддя Рим Т.Я.