Справа № 202/10304/25
Провадження № 2/202/1314/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

1 червня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Щербини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Донецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -
В С Т А Н О В И В:
24.10.2025 року позивачі звернулися до Індустріального районного суду міста Дніпра з цим позовом до відповідача.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 8.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Донецької обласної державної адміністрації Донецької обласної військово-цивільної адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно, до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 6.03.2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до Донецької обласної державної адміністрації Донецької обласної військово-цивільної адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно, провести заміну відповідача Донецької обласної державної адміністрації Донецької обласної військово-цивільної адміністрації на Донецьку міську раду.
В обґрунтування позову позивачами зазначено, що вони на підставі свідоцтва про право власності від 4.11.1993 року № НОМЕР_1 , виданого агентством по приватизації державного житлового фонду є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру зареєстроване Бюро технічної інвентаризації м.Донецька 10.12.1993 року та записане в реєстрову книгу №513 за реєстровим №386.
У зв`язку з військовою агресією та окупацією м.Донецька, вони вимушені були переміститися на підконтрольну Україні територію.
З метою належної державної реєстрації прав на квартиру, в липні 2025 вони звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. Проте рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. №78085563 від 28.03.2025 р. їй було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно, у зв`язку з тим, що відсутні документи на підтвердження права власності на майно, оскільки у зв`язку з військовою агресією рф м. Донецьк є окупованою територією і немає доступу до архіву бюро технічної інвентарізації м.Донецька. 
З урахуванням наведеного, позивачі просили визнати за ними право власності по 1/4 частині за кожним на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м.
Позивачі у судове засідання не з`явилися. Надали суду заяви, в котрих просили провести розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилався, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням із судовою повісткою із позначкою «адресат відсутній».
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідача у судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат відсутній», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим.
З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 4.11.1993 року № НОМЕР_1 , виданого агентством по приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
На правовстановлюючому документі, свідоцтві про право власності від 4.11.1993 року № НОМЕР_1 , зроблений реєстраційний напис про те, що квартира записана в рівних частках по 1/4 частині за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в реєстрову книгу №513 за реєстровим №386 від 10.12.1993 року.
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 17.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м.Донецька, прізвище ОСОБА_8 у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінене на ОСОБА_9 .
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 6.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.Донецька, прізвище ОСОБА_10 у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінене на ОСОБА_11 .
31.10.2005 року Кіровським районним управлінням юстиції м.Донецька ОСОБА_12 видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 з ОСОБА_13 .
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого 20.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м.Донецька, прізвище ОСОБА_14 у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінене на ОСОБА_15 .
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Галати В.І. №80597309 від 29.08.2025 відмовлено в проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що після завершення строку, встановленого ч.3 ст.23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату подання цього позову триває.
Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» №32/2019 від 7.02.2019 року місто Донець визнано тимчасово окупованим.
Наведені обставини унеможливлюють зареєструвати право власності на вказану квартиру в єдиній державній інформаційній системі з відомостями про право на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав, затвердженій в Україні з 01.01.2013 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З приписів статті 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. 
Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи з вищевикладеного, встановивши, що згідно свідоцтва про право власності від 4.11.1993 року № НОМЕР_1 , виданого агентством по приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами було доведено їх право власності на вказану квартиру.
Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 ) право власності по 1/4 частині за кожним на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.