Справа № 749/1480/25 	Головуючий у 1 інстанції Чигвінцев М. С. 	
Провадження № 33/4823/386/26 	  	
Категорія - ч.4 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,
захисника – Ігнатка В.І. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Ігнатка В.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Сновського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2026 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпААП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.

Місцевим судом установлено, що 14.09.2025 року о 16:00 год в с. Кучинівка, вул. Шевченка, 14, водій ОСОБА_1 вжив алкоголь, а саме «Шейк» після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.
14.09.2025 року о 13:00 год в м. Сновськ по вул. Незалежності, буд. 100, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Атаман», д.н.з. НОМЕР_1 , відволікся від керування транспортним засобом внаслідок чого скоїв наїзд на електроопору. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
14.09.2025 року о 15:00 год в місті Сновськ по вул. Незалежності, буд. 100, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Атаман», д.н.з. НОМЕР_1 , після скоєння ДТП покинув місце ДТП, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Ігнатко В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду стосовно ОСОБА_1 в частині стягнення та аналогію закону за ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши йому більш м`яке покарання, а саме у виді штрафу 34 000 грн без позбавлення права керування транспортними засобами.
Вважає, що судом призначено занадто суворе та непропорційне стягнення, чим порушено норми процесуального права, та безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування ст. 69 КК України. Також, на думку захисту, судом порушено вимоги ст.ст. 34, 280 КУпАП, адже ОСОБА_1 щиро розкаявся та шкодує про вчинене, добровільно відшкодував збитки. Звертає увагу на душевний стан ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення, адже він був втомлений та, відірвавшись від запланованого відпочинку, був зобов`язаний виконати наказ та доправити особовий склад у найкоротші строки. Вважає, що ОСОБА_1 діяв в межах крайньої необхідності, залишаючи місце ДТП, адже таке входить до Переліку територій, де ведуться бойові дії, а залишаючись на місці посеред вулиці, міг наразити на небезпеку особовий склад, який перевозив. Вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем на посаді водія, а позбавлення його права керування транспортними засобами позбавить його можливості виконувати свої військові обов`язки. Зазначає, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи по захворюванню опорно-рухового апарату внаслідок захисту Батьківщини та можливість керування ним транспортного засобу є вкрай важливою і полегшує його життя. Переконаний, що у даному випадку по справі є всі підстави для застосування аналогії закону. Наголошує на ряді установлених пом`якшуючих обставин по справі, які об`єктивно знижують ступінь суспільної небезпечності діяння та свідчать про високий рівень відповідальності цієї особи. 

У засіданні апеляційного суду захисник підтримав вимоги апеляційної скарги та наголошував на їх задоволенні.

У засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою, апеляційний суд розглянув справу у відсутності особи, притягнутої до адміністративної відповідальності. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Даних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, обґрунтовані дослідженими в судовому засіданні доказами та в апеляційній скарзі не оспорюється.
У відповідності до ч. 4 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. 

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №453781 від 14.09.2025, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення, які призвели до порушення ПДР (а.с. 2), даними роздруківки до приладу “Драгер” (а.с. 3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.09.2025 (а.с. 6), рапортом працівника поліції від 14.09.2025 (а.с.4), відеозаписом з бодікамери поліцейських.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №453781 від 14.09.2025, ОСОБА_1 власноруч його підписав.(а.с. 2).

Викладена позиція захисту у апеляційній скарзі щодо дій ОСОБА_1 була предметом розгляду місцевого суду.

Надаючи правову оцінку діянню щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП апеляційний суд звертає увагу на п. 2.10 «є» ПДР, згідно якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). Згідно відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейських установлено, що після прибуття поліцейськими на місце пригоди, ОСОБА_1 не заперечував факт здійснення ДТП та, перебуваючи у стані фізичного виснаження, вживання після цього спиртних напоїв. 
Отже, вказані докази є належними та допустимими, не викликають сумнівів у своїй об`єктивності, та правомірно взяті до уваги місцевим судом як докази підтвердження вини вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП), і з таким висновком повністю погоджується апеляційний суд.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

В апеляційній скарзі захисту ставиться питання про застосування аналогії закону за ч. 1 ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами. 
Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 4 ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто, у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом. А тому, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії права, про що просить захисник в апеляційній скарзі.

За санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд 1 інстанції, з дотриманням вимог ч. 4 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк. В даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити апеляційні вимоги захисту про призначення стягнення тільки у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

При винесенні рішення, апеляційний суд не може взяти до уваги інші доводи апелянта, оскільки такі в повному обсязі спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження. Підстави, які б давали можливість суду уважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи. Доводи апелянта апеляційний суд розцінює як такі, що мають формальний характер і спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Отже, адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування транспортними засобами в стані сп`яніння украй небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.

З огляду на наведене, підстави для зміни постанови суду 1 інстанції, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Ігнатка В.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а постанову Сновського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	Г. А. Салай