Справа № 192/720/26 
Провадження № 1-кп/192/177/26 
В И Р О К
Іменем України

"08" червня 2026 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-щі Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №12026042160000131, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2026 року відносно 

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кірове Томаківського району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , не працевлаштована, має повну середню освіту, заміжня, громадянка України, не військовозобов`язана, раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення – тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора – ОСОБА_4 , 
обвинуваченої – ОСОБА_3 , 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в грудні 2024 року, більш точну дату під час досудового розслідування не було встановлено, перебувала за адресою: АДРЕСА_3 де у неї виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Далі ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи умисно з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A03» IMEI 1 НОМЕР_1 ; IMEI 2 НОМЕР_2 , здійснила вхід до застосунку «Приват24», який належав потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Після чого, ОСОБА_3 , маючи у користуванні застосунок «Приват24», активувала його у своєму мобільному телефоні марки «Samsung Galaxy A05» IMEI 1 НОМЕР_3 ; IMEI 2 НОМЕР_4 та здійснила вхід до застосунку «Приват24» потерпілої ОСОБА_5 , тим самим заволоділа доступом до застосунку «Приват24» потерпілої ОСОБА_5 .
Далі, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізовуючи 
заздалегідь виниклий умисел, з метою подальшого заволодіння чужими коштами, шахрайським шляхом, з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме: мобільного телефону «Samsung Galaxy A05» IMEI 1 НОМЕР_3 ; IMEI 2 НОМЕР_4 діючи в порушення вимог та приписів Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», Закону України «Про інформацію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, отримала доступ до онлайн банкінгу АТ КБ «Приватбанк» потерпілої ОСОБА_5 .
У подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи реалізувати єдиний злочинний умисел, в період часу з 16 грудня 2024 року по 17 грудня 2024 року включно з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме: мобільного телефону ««Samsung Galaxy A05» IMEI 1 НОМЕР_3 ; IMEI 2 НОМЕР_4 , здійснивши неодноразові входи до програмного комплексу мікрофінансових установ, в подальшому здійснила авторизацію та верифікацію, ввівши в оману автоматизовані системи мікрофінансових установ, використовуючи застосунок онлайн банкінгу АТ КБ «Приватбанк», належний потерпілій ОСОБА_5 , оформила заявку від імені потерпілої та отримала кредит на загальну суму 19 300 гривень 00 копійок, які були зараховані на банківський рахунок потерпілої, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» - НОМЕР_5 .
Після чого, ОСОБА_3 , маючи доступ до застосунку онлайн банкінгу АТ КБ «Приватбанк» потерпілої, здійснила переказ грошових коштів на загальну суму 19 300 гривень 00 копійок на свій особистий рахунок НОМЕР_6 в ПАТ «Райффайзен Банк» в період з 16 грудня 2024 року по 17 грудня 2024 року, розпорядившись ними на власний розсуд.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 було спричинено матеріальну шкоду на суму 19 300 гривень 00 копійок. 
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала в повному обсязі та надала показання, згідно яких потерпіла є її свекрухою, яка попросила допомогти встановити застосунок «Приват24» на її телефон в грудні 2024 року. Отримавши телефон потерпілої, вона не лише встановила такий застосунок, а і оформила кредит на суму 19 300 гривень, а суму кредиту перевела на свій рахунок. Вказаними грошовими коштами скористалася на власний розсуд та частково погасила заборгованість на суму 2 300 гривень 00 копійок. На даний час між нею та потерпілою досягнуто домовленість про повне погашення заборгованості по кредиту в строк до кінця червня 2026 року.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, згідно поданої заяви від 25 травня 2026 року просила розглянути справу без її участі (а.с.62). 
З`ясувавши думку прокурора та обвинуваченої, суд постановив проводити судовий розгляд без участі потерпілої, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду кримінального провадження.
Враховуючи те, що прокурор та обвинувачена не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання обвинуваченої в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченою добровільно, значення змісту яких вона правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття. Вина обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю. 
Стороною обвинувачення в обвинувальному акті в якості обставин, які пом`якшують покарання вказано щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставини, які обтяжують покарання – не встановлено. 
Суд, оцінивши позицію обвинуваченої до скоєного вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки обвинувачена в судовому засіданні жалкувала про скоєне, повідомила про часткове відшкодування шкоди. Такої обставини як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення суд під час судового розгляду не встановив. Докази про існування такої обставини суду не були надані.
Також суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.
При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, в реєстрі наркологічних та психіатрично-хворих не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. 
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченої в даному випадку не можливе без її ізоляції від суспільства та їй необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі з наближенням до мінімального строку покарання, враховуючи позицію обвинуваченої до скоєного. 
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків, згідно ст. 76 КК України, оскільки вона свою вину визнала. 
При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Постановами від 10 березня 2026 року виписки по банківським карткам, які належать обвинуваченій та потерпілій були визнані речовими доказами. Суд вважає, що такі виписки слід залишити в матеріалах кримінального провадження, які перебувають у прокурора. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. 
Витрати по даному кримінальному провадженню – відсутні. 
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченої не обирався. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. 

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.  

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази: виписки по банківським карткам № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 , які належать потерпілій та обвинуваченій відповідно – залишити в матеріалах кримінального провадження, які перебувають у прокурора. 

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 - не застосовувались. 

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та направити потерпілій. 

Суддя ОСОБА_1