Справа № 496/1553/26
Провадження № 2-о/496/114/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого - судді Горяєва І.М.,
за участю секретаря – Сурженко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Біляївська міська рада Одеського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання з ОСОБА_2 , у період з 2022 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат, ОСОБА_2 . З метою прийняття спадщини після смерті брата заявник, як єдиний спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Зезика В.А. з відповідною заявою. Однак, 12 лютого 2026 року отримав від нотаріуса лист з роз`ясненням про необхідність звернення до суду з питання продовження строку для прийняття спадщини або встановлення факу проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку із чим, заявник звернувся із вказаною заявою. 
До судового засідання заявник та його представник не з`явилися, проте від представника надійшла заява про розгляд справи без участі стороні заявника, заявлені вимоги задовольнити.
Від Біляївської міської ради Одеського району Одеської області надійшла заява щодо розгляду справи без участі представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечували. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 31 січня 2023 року Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.6).
3 метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 звернулася із заявою до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Зезика В.А. для отримання свідоцтва про право на спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Листом про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Зезика В.А. від 12.02.2026 року № 12/01-16 відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , з роз`ясненням про необхідність звернення до суду з питання продовження строку для прийняття спадщини або встановлення факу проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.11).
Згідно довідок Біляївської міської ради №95/06-12, №96/06-12 від 12.02.2026 року, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9, 10).
Також, згідно листа приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Зезик В.А. повідомлено, що спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , не заводилась.
Той факт, що ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 , у період з 2022 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується залученими до матеріалів справи доказами: 
-Актом від 16.02.2026 року, складеного старостою сіл Мирне та Широка Балка Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, підписаним свідками та скріпленим печаткою (а.с. 14), підтверджує, що ОСОБА_2 .Ю пмерлий 30.01.2023 року дійсно являється рідним братом ОСОБА_1 , з яким від постійно проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтвердили той факт, що ОСОБА_1 дійсно проживав з ОСОБА_2 , у період з 2022 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки це не дозволяє йому реалізувати своє право на спадщину.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
За положеннями ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця або ж навпаки не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
З огляду на вищенаведені норми матеріального права для підтвердження прийняття спадщини, має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому проаналізувавши надані письмові докази, заслухавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що право заявниці має бути захищено шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, що відповідає вимогам чинного законодавства України, а отже заява має бути задоволена.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 законна та обґрунтована, а її доводи підтверджується належними та достатніми доказами, що було встановлено в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню за наведеними вище обставинами.
На підставі вище викладеного і керуючись ст.ст. 13, 81, 259, 263, 265, 268, 293, 315-319 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_2 , у період з 2022 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Горяєв 

Повний текст рішення складено 11.05.2026 року.