Справа № 190/462/26
Провадження №2/190/509/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м.П”ятихатки
П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Кудрявцевої Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Митошоп Світлана Вікторівна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні з роботи та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-
встановив:
Представник позивача - адвокат Митошов С.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 невиплачену при звільненні заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 74050 грн. 46 коп. без утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць у розмірі 11392 грн. 37 коп.. Стягнути з ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 16.12.2025 року по день ухвалення рішення суду у справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 01.05.2016 р. по 15.12.2025 р. він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат», де займав посаду водія автотранспортних засобів, вантажний автомобіль на перевезенні гірничої маси у кар`єрі. 15.12.2025 року був звільнений з роботи за власною заявою. Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем з червня 2025 року по день звільнення йому не була виплачена заробітна плата, внаслідок чого у відповідача перед ним виникла заборгованість по виплаті заробітної плати. Загальний борг за організацією з червня 2025 року на кінець грудня 2025 року, тобто за період за який утворився борг по невиплаченій заробітній платі, складає 6 місяців і 15 днів, що становить 74050,46 грн.. В день звільнення з роботи, відповідач розрахунок з виплати заробітної плати не провів.
Зважаючи на несвоєчасність проведеного розрахунку, відповідач зобов`язаний також сплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 16.12.2025 року по день ухвалення рішення суду у справі. У добровільному порядку кошти йому не сплачують, тому вважає своє право порушеним та таким, що підлягає судовому захисту.
Ухвалою суду від 06.03.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено письмовими матеріалами, позивач в період з 01.05.2016 року по 15.12.2025 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат», де займав посаду водія автотранспортних засобів, вантажний автомобіль на перевезенні гірничої маси у кар`єрі. (а.с.7-8)
15.12.2025 року на підставі наказу ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» №32 від 12.12.2025 року, відповідач звільнений з роботи за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). (а.с.9)
Згідно довідки про доходи №2 від 07.01.2026 року позивачу за період з червня 2025 року по грудень 2025 рік була нарахована заробітна плата в загальному розмірі 98409 грн. 69 коп, з якої утримані обов`язкові платежі в розмірі 22634 грн. 23 коп., , а саме: ПДФО-17713 грн.75 коп, військовий збір -4920 грн. 48 коп., а тому розмір заробітної плати яку мав отримати позивч становить 75775 грн. 46 коп. (а.с.10)
Згідно довідки про доходи за грудень місяць 2025 року вбачається, що в період з 01.12.2025 р. по 15.12.2025 р., позивачу нараховано заробітну плату в розмірі 9914 грн. 38 коп., утримано 2280 грн. 31 коп.. Також вказано, що на початок грудня 2025 року борг за організацію становить 68141 грн. 39 коп.; з 01.12.2025 р. по 15.12.2025 р. виплачено -1725,00 грн. Заробітну плату, яку повиненя був отримати позивач за період з 01.12.2025 року по 15.12.2025 р, становить 5909,07 грн. Загальний борг за організацію з червня 2025 на кінець грудня 2025 складає 74050,46 грн. (а.с.11) 
З викладеного слідує, що позивачу при звільненні з місця праці відповідачем не було виплачено заробітну плату у розмірі 74050 грн. 46 коп., яка підлягає стягненню шляхом негайного виконання за один місць, що складає 11392 грн.37 коп. 
Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до частини шостої тієї ж статті своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (ч. 1ст. 116 КЗпП України).
Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.
У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед Позивачем із заробітної плати станом на момент ухвалення рішення.
Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги Позивача в частині стягнення з відповідача ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Позивача невиплаченої заробітної плати, задовольнити. 
Крім того, відповідачем в ході розгляду справи не спростовано доводів позивача щодо не проведення розрахунку при звільненні. 
При цьому, витребувана судом інформація у відповідача про затверджений графік змінності, за яким позивач працював в період з жовтня-листопада 2025 року на посаді водія автотранспортних засобів, вантажний автомобіль на перевезенні гірничої маси у кар`єрі суду не надана, відповідачем проігнорована.
Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, суд виходить з такого.
За приписами статті 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частиною першою статті 177 КЗпП визначено що, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999№ 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100.
Визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснюється відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995. У відповідності до абз.1 п.8 Розділ IV порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, пердбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку(постанова Верховного Суду України від 01.03.2017 року у справі №635/2084/16-ц та постанова Верховного Суду України від 02.08.2019 р., у справі №755/17855/16-ц.
Враховуючи те, що відповідачем не надано суду інформацію щодо відпрацьованого позивачем робочого часу за жовтень та листопад 2025 року, суд вважає за можливе провести розрахунок середнього заробітку позивача шляхом ділення заробітної плати за ці місяці на кількість календарних днів.
Отже, заробітна плата позивача за останні два місяці до місяця в якому відбулося звільнення, за відрахуванням податків та зборів, становить 23930,97 грн. Кількість календарних днів в цих двох місяцях - 61 день. Відтак, середня заробітна плата за один календарний день становить 392,31 грн.
Кількість календарних днів затримки розрахунку при звільненні - 168 (з 16 грудня 2025 року по 01 червня 2026 року включно).
Таким чином, станом на день ухвалення рішення в даній справі, позивачу має бути компенсовано середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, в сумі 65908,08 грн. (392,31х168=65908,08) 
Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що оформивши звільнення Позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач ТОВ «Мотронівський гірничо-забагачувальний комбінат» свій обов`язок із проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку в день звільнення не здійснив, а тому є підстави для застосування до Відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 віл 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», викладено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні суду. 
Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат суд здійснює у відповідності до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст.1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, 

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Митошоп Світлана Вікторівна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення грошових коштів невиплачений при звільненні з роботи та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 74050 (сімдесят чотири тисячі п`ятдесят) гривень 46 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, у розмірі 11392 грн. 37 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 65908 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісім) гривень 08 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1331 грн. 20 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони по справі: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження: 51700, Дніпропетровська область, м.Вільногірськ, вул.Молодіжна,буд.30а, корпус 3, ЄДРПОУ:39376858.

Головуюча суддя: Ю.В.Кудрявцева