Справа № 291/1470/25
Провадження №2/291/119/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року   селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Федорчук І.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Герасимчук Н.П.,
представника позивача – ОСОБА_1 
представника відповідача – Юзефовича А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ружинського районного суду Житомирської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машинно-технологічна станція – Агро» про визнання недійсним додаткової угоди, щодо земельної ділянки,
встановив:
Представник позивача ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машинно- технологічна станція – Агро» про визнання недійсним додаткової угоди, щодо земельної ділянки.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 7,424 га, що знаходиться на території Березянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, кадастровий номер 1825280800:07:000:0030, на підставі державного акта серія ЖТ № 065231, виданого 10.09.2004 р. 20.10.2004 р. між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машинно-технологічна станція-Агро» (далі – ТОВ «ММТС-АГРО» або відповідач) було укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки (далі Договір), зареєстрований у Ружинському відділі Житомирської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.12.2004 № 59.
В подальшому Договір неодноразово був поновлений на новий строк. Зокрема: Додатковою угодою до Договору від 17.09.2009 – до кінця 2014 року; Додатковою угодою до Договору від 23.05.2014 – до 30 грудня 2020 року; Додатковою угодою до Договору від 19.02.2018 – до 30 грудня 2025 року. 
Враховуючи те, що остання угода, яку підписувала та зі змістом якої позивач була ознайомлена є Додаткова угода до Договору від 19.02.2018, остання мала всі підстави вважати, що Договір діє до 30 грудня 2025 року. Водночас, здійснивши перевірку земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було встановлено, що дата закінчення дії Договору 30.12.2034. Останні зміни внесено на підставі Додаткової угоди від 30.04.2024. У зв`язку з наведеним, позивач пригадала, що навесні 2024 року до неї приїжджали представники відповідача та надали на підпис документ, пояснивши, що потрібно поставити підпис за те, що «вони виорали їй землю». Остання в силу свого похилого віку та розраховуючи на порядність відповідача, поставила свій підпис, не ознайомившись зі змістом наданого їй документа. Очевидно, що в такий обманний спосіб відповідач поновив Договір на новий строк, надавши позивачу на підпис Додаткову угоду від 30.04.2024. Другий примірник зазначеної Додаткової угоди у позивача, відповідно, відсутній, оскільки він не був наданий їй зі сторони відповідача. 
Таким чином, позивач вважає, що відповідачем порушується її право, як власниці земельної ділянки, вільне володіння та розпорядження своєю власністю, оскільки ТОВ «ММТС-АГРО» зареєструвало продовження строку дії Договору без її волевиявлення на це та на підставі додаткової угоди, укладеної шляхом обману та такої, яка не відповідає приписам Закону України «Про оренду землі», тобто такої, що є недійсною. 
За таких умов та обставин позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів з даною позовною заявою про визнання Додаткової угоди від 30.04.2024 недійсною та зобов`язання відповідача повернути останній земельну ділянку з кадастровим номером 1825280800:07:000:0030. 
Указані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом в якому вона просить суд визнати Додаткову угоду від 30.04.2024, укладену між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машинно технологічна станція-Агро», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1825280800:07:000:0030, недійсною та визнати відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машинно-технологічна станція-Агро» (код ЄДРПОУ: 32265099) права оренди земельною ділянкою площею 7,424 га, що знаходиться на території Березянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, кадастровий номер 1825280800:07:000:0030.
17 грудня 2025 року, ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.
11 лютого 2026 року, ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
10.03.2026 до Ружинського районного суду Житомирської області надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача в якому вказує, що 20.10.2004 між позивачем та ТОВ «ММТС-АГРО» було укладено Договір. У подальшому, зважаючи на добросовісність сторін Договору та відповідність його умов інтересам як відповідача, так і позивача, строк дії Договору неодноразово продовжувався відповідними додатковими угодами. Процес та порядок укладання всіх вищезазначених додаткових угод, у тому числі Додаткової угоди від 30 квітня 2024 року завжди був однаковий та жодного разу не змінювався. Кожного разу позивач особисто і ретельно ознайомлювалась зі змістом додаткової угоди і лише після цього підписувала. Постійне, добровільне та безпроблемне укладання вищевказаних додаткових угод, саме по собі, а також прийняття орендних платежів, свідчить про те, що Договір та його умови повною мірою відповідали інтересам сторін. При цьому жодного разу сторони не обмінювались додатковими повідомленнями, домовляючись про подальше продовження Договору вчиненням конклюдентних дій, що завершувались подальшим підписанням чергової додаткової угоди (у тому числі оспорюваної). ТОВ «ММТС-АГРО» добросовісно виконує свої зобов`язання, як сторона Договору, сплачуючи позивачу грошові кошти за оренду Земельної ділянки, щодо чого з боку ОСОБА_2 не надходило жодних заперечень. За Додатковою угодою розмір орендної плати був значно збільшений, щодо чого позивач також не висловлювала будь-яких заперечень. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, окрім своїх припущень, що при укладанні Додаткової угоди до Договору мав місце обман та нею неправильно сприймалися фактичні обставини правочину, що, своєю чергою, вплинуло на її волевиявлення. Відповідачем не замовчувались жодні обставини укладання Додаткової угоди. Текст Додаткової угоди ним не приховувався, а сама угода була підписана особисто з боку позивача при беззаперечно повному розумінні її умов. Зрештою, у відповідача не було і не могло бути жодного умислу щодо обману позивача, оскільки метою укладання Додаткової угоди було просто чергове продовження дії Договору, що є звичайною рутинною дією.
31.03.2026 до Ружинського районного суду Житомирської області надійшла відповідь на відзив від представника ОСОБА_2 в якому вказала, що відзив відповідача не спростовує доводів позовної заяви та не містить належних доказів: відсутні докази сплати відповідачем орендної плати; відсутні докази добровільності підписання позивачем спірної додаткової угоди; підтверджено дефектність спірної додаткової угоди; підтверджено відсутність волі позивача на поновлення договору. Натомість матеріали справи підтверджують: укладення спірної додаткової угоди під впливом обману; відсутність в ній істотних умов: зокрема строку на який укладено договір; відсутність правових підстав для продовження строку дії договору оренди та відповідної державної реєстрації.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав у ньому викладених. В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 зокрема вказала, що підписала спірну додаткову угоду, про що шкодує, вказує, що орендну плату зокрема і за 2024 рік відповідач сплачував вчасно, готівкою, однак за 2025 рік коштів не отримала.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог. Просив відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Судом установлено, що 20.10.2004 між ОСОБА_2 та ТОВ «Міжрегіональна МТС – АГРО» було укладено договір оренди. Відповідно до п. 2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 7,4240 га. Згідно до п. 8 договір укладено на 5 років. Після закінчення строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк (а.с.10-11).
Додатковою угодою до договору оренди землі від 03.12.2004 в якій вказано, що п.8 договору оренди викласти в наступній редакції: Договір укладено терміном до кінця 2014 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с. 12).
Додатковою угодою до Договору оренди землі від 03.12.2004 укладеною 23.05.2014 сторони дійшли до спільної згоди внести зміни та доповнення до Договору та виклали його в новій редакції (а.с.13-14).
Додатковою угодою до договору оренди землі від 03.12.2004 укладеної 19.02.2018 між ОСОБА_2 та ТОВ «ММТС- АГРО» було внесено зміни до п. 7 Договору оренди землі, виклавши його в такій редакції: «Договір укладено на 7 (сім) років до 30.12.2025 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва – з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. А також внесені зміни до інших пунктів (а.с.15).
Додатковою угодою до договору оренди землі укладеною 30.04.2024 було внесено зміни до п.8, п.7 Договору оренди землі від 03.12.2004, останній був поновлений на 10 років та визначено питання щодо орендної плати ( а.с.16).
Вищезазначені договори підписано ОСОБА_2 власноручно.
Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10.12.2025, убачається, що земельна ділянка площею 7,424 га, яка розташована в Березянській сільській раді, Ружинського району, Житомирської області з кадастровим номером 1825280800:07:000:0030 перебуває у власності ОСОБА_2 , датою державної реєстрації права є 20.02.2024, номер запису про право № 53812958, зареєстроване Ружинською селищною радою. ТОВ «ММТС-АГРО» має право оренди землі зареєстроване 20.10.2004, номер запису про право 53812973, зареєстроване Ружинською селищною радою (а.с.17).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових права нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме мано, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, від 11.12.2025 убачається, що земельна ділянка площею 7,424 га, з кадастровим номером 1825280800:07:000:0030 перебуває у власності ОСОБА_2 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер:ЖТN?065231, виданий 10.09.2004, видавник: Ружинська районна державна адміністрація. Також наявні відомості, щодо державної реєстрації договорів оренди землі: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2004, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машино-технологічна станція – Агро», зареєстровано 03.12.2004 за № 59; додаткова угода до договору оренди землі від 03.12.2004, серія та номер: б/н, виданий 17.09.2009, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машино-технологічна станція – Агро», зареєстровано 17.09.2009 за №; 04092210000118; додаткова угода до договору оренди землі від 03.12.2004, серія та номер: б/н, виданий 23.05.2014, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машино-технологічна станція – Агро»; серія та номер: б/н, виданий 30.04.2024, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машино-технологічна станція – Агро». Зміст, характеристика іншого речового права: Дата укладання договору (після 2013 р.), дата державної реєстрації (до 2013 р.): 20.10.2004, Строк: 30 р., 2 міс., 10 дн., Дата закінчення дії: 30.12.2034 (а.с.18).
Відповідно до платіжного доручення № 1764 від 26.12.2025, вбачається, що ТОВ «ММТС-АГРО» перерахувало ОСОБА_2 кошти в сумі 30 000,00 грн, призначення платежу: оплата за оренду землі за пай за 2025 рік згідно договору та додаткової угоди, податки сплачено 25.12.2025 року (а.с.87).
Відповідно до відомостей наданих ОСОБА_2 з АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що за період 01.09.2025-25.03.2026 відсутні докази отримання коштів від ТОВ «ММТС-АГРО» (А.С.105).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 надав суду показання, що він є працівником ТОВ «ММТС-АГРО», 2024 року у теплу пору року приїхав з колегою до ОСОБА_2 , для підписання додаткової угоди до договору оренди землі, оскільки в такий спосіб здійснюється укладення цих угод. Вказує, що колега довго спілкувався щодо укладення угоди з ОСОБА_2 , та й сам він був свідком її підписання. Бачив що колега передавав кошти ОСОБА_2 за виорення землі але не знає в якому розмірі та за який період. Сам він угоду не читав та не пам`ятає чи передавався примірник договору. Вказує, що вели зйомку укладення договору на особистий телефон, зазначає, що відео зйомка здійснюється у всіх випадках.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , надала суду показання, що є дочкою позивача, не була очевидцем підписання договору, проте підписання документів було швидким, орієнтовно 15 хв. ОСОБА_3 та його напарник прийшли та давали позивачеві гроші, казали, що дають гроші за виор землі – зі слів позивача, 5000,00 грн та попросили підписати документи. Позивачка підписала ці документи, бо думала що за оранку города. Наміру підписувати договір не було, так як планували сім`єю обробляти землю. Коли ОСОБА_3 з напарником пішли, після підписання документів, позивачка повідомила їй, що підписала договір оренди на 10 років та, що шкодує про це.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Частина 9 ст. 93 ЗК України - відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Статтею 204 ЦК України врегульовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Правочин вчинений між двома і більше особами може бути розірваний за взаємною згодою сторін, або у випадках передбачених законом, це питання врегульовано ст.214 ЦК України.
Згідно зі ст. 215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що укладена з нею спірна Додаткова угода від 30.04.2024 до Договору оренди землі від 03.12.2004 шляхом обману, оскільки відповідач повідомив позивачу, що остання підписує документ, що свідчить про отримання нею коштів за виор землі. Однак вказане позивачем повністю спростовано в судовому засіданні з пояснень самої ж позивачки, яка вказала, що знала, що підписує Додаткову угоду від 30.04.2024 на 10 років, але шкодує за це поспішне рішення, її слова підтвердила і свідок ОСОБА_4 . 
Щодо доводів позивача, про те, що спірна Додаткова угода від 30.04.2024 не містить усіх, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», істотних умов, зокрема щодо строку дії Договору, суд зазначає таке.
У статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент вчинення правочину) чітко визначено істотні умови договору оренди землі. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Верховний Суд України неодноразово висловлював підхід, згідно якого відсутність однієї із істотних умов у договорі оренди землі, передбачених частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору), може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише у разі встановлення факту порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів особи, яка звертається із позовом. Зокрема: у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-88цс14 вказано, що: «відповідно до вимог статті З ЦПК України й статті 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене право, а тому при розгляді справи про визнання недійсним договору оренди землі, з підстав відсутності у договорі передбаченої статтею 15 Закону України «Про оренду землі» такої істотної умови, як умова передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, суду слід з`ясувати чи дійсно порушено права орендодавця відсутністю такої умови, її істотність та в чому полягає порушення законних прав позивача»;.
У постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-94цс14 зроблено висновок, що: «відсутність у договорі оренди землі, укладеному 05 грудня 2008 року, істотної умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, не може бути підставою для визнання спірного договору недійсним. Крім того, судом залишено поза увагою вимоги статті З ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і не встановлено, чи дійсно були порушені права позивача при укладенні договору у зв`язку з відсутністю в ньому зазначеної умови».
У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16 зазначено, що: «правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Отже, якщо відсутність у договорі однієї з істотних умов не унеможливила виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, і сторони протягом певного часу виконували договір погодженим способом, то незгода позивачів з умовою виконання договору не може бути підставою для визнання їх прав порушеними в момент укладення договору та визнання його недійсним з цих підстав».
Як установлено судом, 20.10.2004 між ОСОБА_2 та ТОВ «Міжрегіональна машинно-технологічна станція-Агро» було укладено договір оренди, який в подальшому неодноразово був поновлений на новий строк: Додатковими угодами до Договору від 17.09.2009 – до кінця 2014 року, від 23.05.2014 – до 30 грудня 2020 року, від 19.02.2018 – до 30 грудня 2025 року, від 30.04.2024 на строк – 10 років. Сторони тривалий час виконували договір погодженим способом, зокрема здійснювалася і плата за оренду землі, що підтвердила сама позивач, тому незгода позивача з умовою виконання договору не може бути підставою для визнання її прав порушеними в момент укладення договору та визнання його недійсним з цих підстав.
Сама по собі та обставина, що кошти за оренду землі за 2025 рік, згідно платіжної інструкції № 1764 не надійшли на рахунок позивача не свідчить про не належне виконання умов договору відповідачем щодо орендної плати, адже сама позивач підтвердила, що заборгованості, за усі попередні періоди дії договору по орендній платі відсутні.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що підстави для визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним відсутні, тому у задоволенні позову відмовляє.
На підставі викладеного та у відповідності зі ст. 55 Конституції України, статей 15.16, 204, 214, 215 ЦК України, ст.. 93 Земельного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про оренду землі», статей 4, 175- 177, 259, 274-276 ЦПК України, суд, 

ухвалив:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машинно-технологічна станція –Агро» про визнання недійсним додаткової угоди, щодо земельної ділянки - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи :
позивач – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна машинно-технологічна станція-Агро», код ЄДРПОУ 32265099, юридична адреса: вул. Шкільна, буд. 3, с. Березянка, Бердичівський район, Житомирська область, 13651.
представник позивача – Загурська Аліна Валеріївна, РНОКПП НОМЕР_2 , юридична адреса: пров. Гоголя, буд. 8-А, с. Курне, Житомирський район, Житомирська область.
представник відповідача – ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , юридична адреса: вул. Метрологічна, буд. 7 –А, офіс 126, Голосіївський район, м. Київ, 03143.
Повний текст рішення складено 11.06.2026.

Суддя    І.В. Федорчук