УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/377/25 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І. 
Номер провадження №33/4805/1109/26
Категорія ст.294 КУпАП Доповідач Костюкович С. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Костюкович С.І., отримавши апеляційну скаргу захисника – адвоката Мотальової-Кравець Валерії Юріївни, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 10.04.2025 по справі №286/377/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 17 січня 2025 року о 00 годин 20 хвилин, по вул.Ващука в м.Овруч Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя); від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна подала апеляційну скаргу.
Разом із апеляційною скаргою захисник - адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 10.04.2025 по справі №286/377/25, яким просила поновити строк на оскарження вищевказаної постанови суду першої інстанції.
Клопотання про поновлення строку на оскарження постанови захисник обгрунтувала тим, що ОСОБА_1 не був на судовому засіданні, постанову за місцем реєстрації не одержував.
Вказує, що представником 28.05.2026 року було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи до суду та суд вніс дані представника в систему ЄСІТС та надав копії протоколу та інші процесуальні документи.
Тому зазначає, що особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без участі цієї особи ( ОСОБА_1 ) та копія постанови в строк, передбачений ст.285 КУпАП не вручена ОСОБА_1 , у зв`язку з чим причини пропуску строку на апеляційне провадження слід визнати поважними.
Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що клопотання захисника про поновлення строку на оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.
Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення. 
В даній справі відповідно до частини другої статті 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 21 квітня 2025 року (20.04.2025 – останній день десятиденного строку на оскарження припав на неділю, який є неробочим днем, тому цей строк продовжився на перший робочий день – 21.04.2025).
Апеляційну скаргу в цій справі захисник подав 14.06.2026 року, тобто більше ніж через рік після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на оскарження апеляційний суд зазначає, що пропущений строк на апеляційне оскарження може бути поновлений лише за наявності поважних причин, які мають бути належним чином обґрунтовані стороною, що подає відповідне клопотання.
Найперше суд зазначає, що обов`язок доведення таких причин покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.
У цій справі з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку звернувся захисник, який є самостійним суб`єктом права на апеляційне оскарження.
Отже, на захисника покладається обов`язок обґрунтувати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема навести конкретні обставини, які об`єктивно перешкодили йому своєчасно подати апеляційну скаргу. Разом із тим, в клопотанні про поновлення строку на оскарження, захисник посилається на обставини, що стосуються особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .
Такі доводи не можуть визнаватися належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку саме захисником.
Як слідує із матеріалів справи, договір про надання правової допомоги №б/н адвокатом Мотальовою-Кравець В.Ю. та Речмедін О.І. було укладено лише 27.05.2026 року, ордер серії СА № 1161836 на підставі договору було видано адвокатом 28.05.2026, тобто більш ніж через рік після прийняття судом оскарженої постанови (а.с.25, 34).
Проте у цій справі захисник, звертаючись із апеляційною скаргою від свого імені, не навів доводів щодо поважності причин пропуску строку саме ним як самостійним суб`єктом права на апеляційне оскарження, і поважних причин пропуску строку на оскарження постанови суду першої інстанції захисником, з огляду на вищезазначене не вбачається.
Такий підхід узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, відповідно до яких процесуальні строки мають персоніфікований характер, а їх дотримання або пропуск оцінюється щодо конкретного суб`єкта, який вчиняє процесуальну дію (зокрема, постанова Верховного Суду від 17 березня 2026 року у справі №727/14791/25, провадження № 51-378 км 26)
Що стосується аргументів клопотання захисника про поновлення строку на оскарження постанови суду ОСОБА_1 як особі, котру було притягнуто до відповідальності, то апеляційний суд також їх визнає неповажними з урахуванням наступного.
За сталою практикою Європейського суду з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним, зокрема щодо дотримання процесуальних строків. Такі обмеження є сумісними з гарантіями справедливого суду за умови, що вони переслідують легітимну мету та є пропорційними. ЄСПЛ в своїх рішенням наголошував, що сторони повинні проявити належну обачність у захисті своїх прав та вживати заходів для своєчасного ознайомлення з процесуальними рішеннями.
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово відзначав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб у випадку, коли суд остаточно вирішив питання, його рішення не ставилося під сумнів («Ґурмундур Андрі Арстрссон проти Ісландії» (Gu?mundur Andri Astra?sson v. Iceland).
За сталою практикою ЄСПЛ, зокрема, відповідно до рішень ЄСПЛ у справах: «Брумареску проти Румунії» від 28 жовтня 1999 року, «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року, «Олександр Волков проти України» від 9 січня 2013 року принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, за яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою — домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини. 
У рішенні у справі «Тиграк проти Туреччини» (Tэрrak v. Turkey), 2021, §§ 58-63, ЄСПЛ підкреслив, що клопотання, подане після того, як рішення набрало чинності й стало обов`язковим, не може бути підставою для ігнорування принципу res judicata.
При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника щодо поновлення строку на оскарження постанови саме особі, яку він захищає (Речмедіну О.І.) і повертаючи апеляційну скаргу захисника апеляційний суд врахував і те, що відповідно до наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0610236611135 ОСОБА_1 був повідомлений про місце, дату та час розгляду судом першої інстанції справи відносно нього (а.с.14), однак за змістом постанови суду першої інстанції, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.
У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява N 3236/03) Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).
Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Проаналізувавши клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає, що з урахуванням всього вищенаведеного, воно не містить достатнього обгрунтування причин пропуску строку на оскарження постанови суду першої інстанції, прийнятої понад один рік тому назад, як захисником, залученим лише у травні 2026 року, так і самим ОСОБА_1 , якому за матеріалами справи було відомо про розгляд справи відносно нього у 2025 році і який понад рік не ініціював оскарження цієї постанови.
За таких обставин апеляційний суд прийшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції за клопотанням захисника - адвоката Мотальової-Кравець В.Ю., а отже у задоволенні клопотання суд відмовляє.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Керуючись статтею 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвоката Мотальової-Кравець Валерії Юріївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 10.04.2025 по справі №286/377/25 щодо ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя