Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3458/25 
номер провадження 2/695/604/26

28 травня 2026 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Ушакової К.М.,
за участю: секретаря судового засідання – Демченко Л.О.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Нечипоренко Ж.М.,
законного представника позивача – ОСОБА_1 ,
відповідача – ОСОБА_2 ,
представника третьої особи – Радченко С.А.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом представника неповнолітнього ОСОБА_1 адвоката Нечипоренко Жанни Миколаївни, законним представником якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – СЛУЖБА У СПРАВАХ ДІТЕЙ, СІМ`Ї, МОЛОДІ ТА СПОРТУ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в:

представник неповнолітнього ОСОБА_1 адвокат Нечипоренко Ж.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – СЛУЖБА У СПРАВАХ ДІТЕЙ, СІМ`Ї, МОЛОДІ ТА СПОРТУ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що майже з трирічного віку позивач проживає разом з батьком та знаходиться на повному його утриманні. Після народження 04.03.2009 позивача між його батьком - ОСОБА_1 та його матір`ю – ОСОБА_2 був укладений шлюб. Сімейні відносини між батьками не склалися і батьки фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання однією родиною. Відповідач поїхала проживати в інше місто, залишивши позивача з батьком. Своє рішення вона мотивувала тим, що дитину хотів тато, тож він і має його виховувати. Після фактичного припинення шлюбних відносин, мати інколи телефонувала та брала позивача до своєї матері в с. Нова Дмитрівка Золотоніського р-ну Черкаської обл. та водила до подруг, з якими вона товаришувала. Але позивач не міг довго бути з нею і просився назад до батька. Фактично з трьох років єдиною близькою людиною позивача є тато. Позивач не може пояснити яка є мати, які в неї моральні якості, спосіб життя чи інші важливі для неї життєві принципи. Може сказати лише те, що його вихованням займався тато, а мама весь час була відсутня в його житті. Позивач не знає, що таке материнська любов, опіка, турбота. В його житті були присутні лише дві людини - батько і бабуся. З того часу, як позивача покинула мати, батько взяв на себе всі обов`язки по вихованню позивача та забезпеченню життєво-необхідних речей. Він займався лікуванням, весь час возив із собою на роботу, відводив позивача до дитячого садка, потім до школи, всі ці роки виконував роль батька і матері. Підтримував сина в тяжкі періоди життя і допомагав у навчанні, навчав всього чим володів сам і по господарству і в бізнесі, пояснював якими повинні бути стосунки між друзями і людьми. До 2015 року батько сподівався, що мати нагуляється і повернеться до родини, але ці надії були марними і в 2015 році батько подав позов до суду про розірвання шлюбу. Із серпня 2025 року шлюб між батьками був розірваний. Окрім батька і бабусі, якій 75 років, у позивача нікого більше не має хто міг би здійснювати за ним догляд і виховувати його. Всі обов`язки по піклуванню, вихованню, моральній та духовній підтримці, належному фінансовому забезпеченні виконував тато.
Так сталося, що 29.11.2025 батька затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 і без проходження ВЛК, без надання змоги надати пояснення та документи, що він одноосібно виховує позивача, призвали до служби в ЗСУ, після чого його відразу відвезли до навчального центру. Позивач особисто приносив документи до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підтвердження, що батько самостійно його виховує з самого малечку, але працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 були агресивно налаштовані, застосували до нього насильницькі дії, виштовхували із приміщення РТЦК, не даючи можливості надати документи, та завдали йому тілесні ушкодження. На місце події були викликані працівники поліції, а потім працівниками поліції був здійснений виклик швидкої допомоги і позивача в супроводі поліцейських, доставлено до лікувального закладу для фіксування нанесених тілесних ушкоджень працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30 липня 2025 року представники органу опіки та піклування, служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради приїхали за місцем проживання позивача та склали акт обстеження умов проживання. Наступного дня позивача з бабусею викликали до органу опіки та видали наказ №59 про постановку позивача на первинний облік, як дитини, яка залишилася без батьківського піклування. Цього ж дня видали наказ №60 про тимчасове влаштування дитини, в сім`ю бабусі - ОСОБА_3 , на тимчасове перебування до вирішення питання подальшої долі позивача. Позивач з матір`ю не спілкується взагалі і відновлювати спілкування з нею не бажає, так як і не бажає впускати в своє життя зовсім чужу для нього людину, яка свідомо прийняла рішення відмовитися від сина ще з малих літ, так само і вона не бажає приймати участі в його житті. На сьогоднішній день виникає питання з ким буде проживати позивач, якщо з бабусею щось станеться, адже вона має поважний вік, часто хворіє і їй самій потрібний догляд від сторонніх осіб, чим зазвичай займався батько, але його мобілізували. З 2012 року відповідач фактично самоусунулася від виховання позивача, не приймає жодної участі в його житті, не цікавиться успіхами та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не проявляє заінтересованості в його долі, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не провідує, морально та матеріально не підтримує, створились умови, які шкодять інтересам позивача. Враховуючи фактичні обставини справи, позивач вимушений був звернутися до органу опіки та піклування Виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно нього.
Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.08.2025 позовну заяву представника неповнолітнього ОСОБА_1 адвоката Нечипоренко Жанни Миколаївни до ОСОБА_2 , третя особа – СЛУЖБА У СПРАВАХ ДІТЕЙ, СІМ`Ї, МОЛОДІ ТА СПОРТУ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ про позбавлення батьківських прав залишено без руху.
Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.01.2026 відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 .
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.02.2026 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , його законний представник ОСОБА_1 та представник адвокат Нечипоренко Ж.М. на задоволенні позовних вимог наполягали з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Додатково пояснила, що вона свідомо ухиляється від батьківських обов`язків. Наразі проживає в м. Києві з чоловіком у цивільному шлюбі. Сина ОСОБА_1 не змогла із собою взяти. Має ще одну повнолітню доньку від першого шлюбу.
Представник третьої особи СЛУЖБИ У СПРАВАХ ДІТЕЙ, СІМ`Ї, МОЛОДІ ТА СПОРТУ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ Радченко С.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.08.2015 у справі № 695/2171/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.03.2009 у відділі ДРАЦС по місту Золотоноша Золотоніського МРУЮ (актовий запис № 27), розірвано.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2025/010571451 від 31.07.2025 зареєстрована адреса місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 .
Згідно акту обстеження умов проживання від 30.07.2025 неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 , умови проживання останнього задовільні. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: окрема кімната, в якій є ліжко, стінка, письмовий стіл, телевізор, забезпечений одягом, взуттям, засобами особистої гігієни, має телефон і ноутбук. За цією адресою проживають і мають постійне місце проживання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (пенсіонер, бабуся); ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (учень 11 класу ЗОШ №1); ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (батько, працював сторожем в Золотоніській спеціальній школі, мобілізований 29.07.2025).
Наказами начальника СЛУЖБИ У СПРАВАХ ДІТЕЙ, СІМ`Ї, МОЛОДІ ТА СПОРТУ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ від 31.07.2025 № 59 та № 60 влаштовано з 31.07.2025 неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитину, яка залишилася без батьківського піклування, в сім`ю бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на тимчасове перебування до вирішення питання подальшої долі дитини.
Відповідно до довідки Золотоніської спеціалізованої школи № 1 Золотоніської міської ради Черкаської області від 30.07.2025 № 29 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у школі з 2015 року. Весь цей час дитина проживає з батьком, який один виховує сина. Мати участі у виховання сина не бере. Упродовж 10 років мати ніколи не з`являлася в школі і не опікувалася дитиною.
В характеристиці директора та класного керівника Золотоніської спеціалізованої школи № 1 Золотоніської міської ради Черкаської області зазначено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у навчальному закладі з 1 класу. ОСОБА_4 виховується у неповній родині, батьки розлучені. Вихованням займається батько. Мама проживає в іншому місті. Батько завжди підтримував тісний зв`язок зі школою, класним керівником, відвідував батьківські збори та шкільні заходи.
Згідно характеристики КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради», ОСОБА_5 працює сторожем з 2023 року. За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони.
Орган опіки та піклування ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ вважає, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , що підтверджується висновком від 27.08.2025 № 2161 про доцільність позбавлення батьківських прав.
Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.021991 №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №553/2563/15-ц).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 06.05.2020 у справі№ 753/2025/19).
Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 у справі №638/16622/17 зробив висновок, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26.07.2021 у справі №638/15336/18, від 07.02.2022 у справі №759/3554/20, від 10.11.2023 у справі №401/1944/22, від 15.11.2023 у справі №932/2483/21, від 23.10.2024 у справі №464/2040/23).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12.02.2024 у справі №202/1931/22, від 28.02.2024 у справі № 303/4697/22, від 23.10.2024 у справі №464/2040/23).
У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.
Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23.10.2024 у справі №464/2040/23).
Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній ОСОБА_1 з 31.07.2025 влаштований в сім`ю бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько ОСОБА_1 – перебуває у складі ЗСУ. Відповідач ОСОБА_2 не забезпечує дитину матеріально та не бере участі в її вихованні. Однак, самі по собі ці факти не можуть бути підставою для позбавлення її батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який суд може йти лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері або батька як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини або інші обставини, які могли б бути підставою позбавлення її батьківських прав, не доведені. Гостра соціальна необхідність в застосуванні такого крайнього заходу впливу відсутня. 
На підтвердження вимог до матеріалів справи представником позивача були надані письмові пояснення свідків. Суд критично оцінює письмові пояснення свідків, оскільки не можливо встановити особи цих свідків, до їх пояснень не додано копії документів, які посвідчують їхні особи. Крім того, такі пояснення не є показаннями свідків у процесуальному значенні статей 90, 91 ЦПК України, оскільки зазначені особи не викликалися до суду та не допитувалися судом після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він має рекомендаційний характер і не в повній мірі враховує фактичні обставини цієї конкретної життєвої ситуації. Аналіз висновку свідчить, що в ньому відображені відомості про місце проживання дитини, зазначені письмові пояснення свідків, довідка навчального закладу №1 від 30.07.2025 та характеристика про те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини. В своїй основі цей висновок фактично ґрунтується на обставинах як відсутності заперечень дитини та матері щодо позбавлення її батьківських прав щодо сина. В цьому висновку не наведено підстав та аргументів для прийняття органом опіки та піклування саме такого рішення, як і не вказано в чому полягатиме позитивний вплив позбавлення матері батьківських прав на інтереси самої дитини.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.
Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків судом не встановлено і представником позивача не доведено.
Більше того, в матеріалах справи відсутні докази, які б негативно характеризували відповідача, як матір, упродовж усього періоду, про який вказує представник позивача у позовній заяві. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні звернення батька до органу опіки та піклування щодо невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та/або до правоохоронних органів щодо неналежного поводження в сім`ї чи по відношенню до своєї дитини, а отримані і долучені докази, характеристики, довідки не можна визнати достатніми для позбавлення матері батьківських прав щодо дитини за відсутності негативних характеристик про неї.
У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку з неналежним поводженням щодо сина, вчиняла насильство щодо нього, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками.
Та обставина, що неповнолітній ОСОБА_1 звернувся з позовом та наполягав на позбавленні матері батьківських прав, не може бути визначальною при вирішенні даного спору, оскільки немає достатніх доказів, які б свідчили про те, що позбавлення відповідача батьківських прав буде виправданим для забезпечення якнайкращих інтересів дитини, а думка дитини у багатьох випадках може бути сформована її оточенням або іншими подіями. Окрім того, у своїх поясненнях та у позові позивач вказав, що саме він не хотів проводити час з матір`ю і просився назад до батька.
Як встановлено судом, ніяких звернень до органу опіки та піклування щодо неналежного виховання та утримання ОСОБА_2 своєї дитини не було. Відповідач не притягалася до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. При цьому представником позивача не зазначено виняткових причин, які спонукали її до звернення до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини та яким чином позбавлення батьківських прав сприяє найкращим інтересам дитини.
Представник неповнолітнього позивача не надала суду доказів того, що відносно відповідача застосовувалося попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини або що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням матір`ю батьківських обов`язків.
Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не може слугувати єдиною та достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав відносно сина, оскільки виключний перелік підстав для позбавлення батьківських прав визначено ч. 1 ст. 164 СК України.
Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відтак відмовитися від батьківських прав особа добровільно не може. Позбавлення батьківських прав можливе лише за рішенням суду і тільки при наявності підстав передбачених СК України.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України»).
Наявності таких обставин у цій справі не доведено.
Суд не приймає визнання позову відповідачем з таких мотивів. Сімейним законодавством не встановлено підстав для припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Визначена ч. 1 ст. 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість повної відмови від сімейних обов`язків, якими, зокрема, є обов`язки щодо виховання дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч. 3 ст. 155 СК України).
З огляду на пасивну поведінку відповідача, суд вважає за необхідне попередити її про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.
Враховуючи викладене вище, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Пред`являючи позов неповнолітній ОСОБА_1 сплатив 1211,20 грн. судового збору, який за правилами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Оскільки позовну заяву подано неповнолітнім ОСОБА_1 про захист своїх прав, а тому на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повинна бути повернута позивачу повністю.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд 

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог представника неповнолітнього ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) адвоката Нечипоренко Жанни Миколаївни, законним представником якого є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; номер і серія паспорта НОМЕР_4 ), третя особа – СЛУЖБА У СПРАВАХ ДІТЕЙ, СІМ`Ї, МОЛОДІ ТА СПОРТУ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ (місцезнаходження: вул. Садовий проїзд 8, м. Золотоноша, Черкаська обл.; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04060849), про позбавлення батьківських прав відмовити.
Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Покласти на орган опіки та піклування ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків.
Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн., сплачений згідно квитанції АТ «Приватбанк» до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4483674611.1 від 04.08.2025.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: К.М. Ушакова