Справа № 526/992/26
Провадження № 2/526/980/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

20 травня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Лопушняк Т.П., розглянувши в м. Гадяч у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, якому зазначив, що 12.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 71633786 з наступними умовами – тіло кредиту 6500 грн., строк кредиту 60 днів, базова процентна ставка 1,0% в день, комісія в розмірі 15% від суми кредиту, пеня в розмірі 4,0% на залишок заборгованості за день. Також, 05.08.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 8114614 з наступними умовами – тіло кредиту 3500 грн., строк кредиту 360 днів, базова процентна ставка 0,95% в день, комісія в розмірі 17,25% від суми кредиту, неустойка в розмірі 150 грн. в день. В подальшому, 16.09.2025 укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання кредиту № 71633786 та № 8114614. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором. Внаслідок чого виникла заборгованість за договором № 71633786 у загальному розмірі 22425 грн. (основний борг 6500 грн., відсотки 1950 грн., комісія 975 грн., пеня 13000 грн.), за договором № 8114614 у загальному розмірі 14129,50 грн. (основний борг 3500 грн., відсотки 3025,75 грн., комісія 603,75 грн., неустойка 7000 грн.). Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту вказану суму заборгованості, а також судові витрати.
Представник позивача надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Заперечує проти зупинення розгляду справи.
Відповідач надав заяву про зупинення провадження, яка мотивована тим, що він проходить військову службу.
Інших заяв та клопотань по справі не надійшло.
Ухвалою суду від 15.04.2026 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 20.05.2026 року відмовлено відповідачу в зупиненні провадження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 12.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 71633786 з наступними умовами – тіло кредиту 6500 грн., строк кредиту 60 днів, базова процентна ставка 1,0% в день, комісія в розмірі 15% від суми кредиту, пеня в розмірі 4,0% на залишок заборгованості за день. Також, 05.08.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 8114614 з наступними умовами – тіло кредиту 3500 грн., строк кредиту 360 днів, базова процентна ставка 0,95% в день, комісія в розмірі 17,25% від суми кредиту, неустойка в розмірі 150 грн. в день. В подальшому, 16.09.2025 укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання кредиту № 71633786 та № 8114614. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором. Внаслідок чого виникла заборгованість за договором № 71633786 у загальному розмірі 22425 грн. (основний борг 6500 грн., відсотки 1950 грн., комісія 975 грн., пеня 13000 грн.), за договором № 8114614 у загальному розмірі 14129,50 грн. (основний борг 3500 грн., відсотки 3025,75 грн., комісія 603,75 грн., неустойка 7000 грн.).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.
Із положень частини першої ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
В той же час, частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
У даній справі було встановлено, що договір від 12.07.2025 № 71633786 укладено з умовами – тіло кредиту 6500 грн., строк кредиту 60 днів, базова процентна ставка 1,0% в день, комісія в розмірі 15% від суми кредиту, пеня в розмірі 4,0% на залишок заборгованості за день, а договір від 05.08.2025 № 8114614 – тіло кредиту 3500 грн., строк кредиту 360 днів, базова процентна ставка 0,95% в день, комісія в розмірі 17,25% від суми кредиту, неустойка в розмірі 150 грн. в день.
Згідно довідки (форма 5) відповідач проходить військову службу з 28.08.2025.
З урахуванням викладеного, суд не погоджується з розрахунком представника позивача за договором, оскільки вони не відповідають умовам укладеного договору. Так, загальний розмір заборгованості складає у розмірі 13754,75 грн. – договір від 12.07.2025 № 71633786 у розмірі 9490 грн. (6500 сума боргу + відсотки з 12.07.2025 по 27.08.2025 у розмірі 2990 грн. (6500 грн.Х1%Х46 днів), а за договором від 05.08.2025 № 8114614 у розмірі 4264,75 грн. (3500 грн. сума боргу + відсотки за період 05.08.2025 по 27.08.2025 у розмірі 764,75 грн.)
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що:
на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22);
на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З урахуванням викладеного, стягненню з відповідача неустойки та комісій не відповідає положенням закону, тому в цій частині слід відмовити.
Розподіл судових витрат між сторонами.
У відповідності зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 986,81 грн. (2662,40 грн. Х37,63 (розмір задоволених позовних вимог).
Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.
У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Відтак, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.
Також суд враховує висновки, викладені в постанові ВС від 13.03.2025 (справа № 275/150/22), що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Так, за матеріалами справи витрати на професійну правничу допомогу складають 4500 грн., а тому з урахуванням критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, суд погоджується з вказаним розміром витратна професійну правничу допомогу, яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (код ЄДРПОУ 44280974), заборгованість за кредитним договором від 12.07.2025 № 71633786 у загальному розмірі 9 490 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто) грн., яка складається з наступного – тіло кредиту у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн., відсотки у розмірі 2 990 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн., а за договором від 05.08.2025 № 8114614 у загальному розмірі 4 264 (чотири тисячі двісті шістдесят чотири) грн. 75 коп., яка складається з наступного – тіло кредиту у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн., відсотки у розмірі 764 (сімсот шістдесят чотири) грн. 75 коп., а всього – 13 754 (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн. 75 коп.
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (код ЄДРПОУ 44280974) витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 986 (дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 81 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 копійок, а всього – 5 486 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 81 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. ст. 358 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений та підписаний 20.05.2026.

Головуючий: В. Г. Черков