ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1063/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:
За первісним позовом Акціонерного товариства "Укрнафта" (м. Київ) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)
про стягнення штрафу 
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)
до Акціонерного товариства "Укрнафта" (м. Київ)
про визнання недійсною додаткову угоду в частині та стягнення заборгованості

Представники:
від позивача: Дубчак С.Є.;
від відповідача: Беззубкін С.М.
СУТЬ СПОРУ:
Акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" про стягнення штрафу у розмірі 591113,07грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю №13/3469-МТР/25 від 04.07.2025 в частині своєчасної поставки товару.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.04.2026.
26.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Торгова трубна компанія" надійшла зустрічна позовна заява, в якій просить:
- визнати недійсною з моменту укладання додаткову угоду №1 від 30.12.2025 до договору про закупівлю №13/3469- МТР/25 від 04.07.2025;
- стягнути з Акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" заборгованість у загальному розмірі 2017218,01грн, з якої: 1889827,20грн основного боргу, 78593,98грн пені, 33254,76грн інфляційних втрат, 15542,07грн трьох відсотків річних.
Судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу просить покласти на Акціонерне товариство "Укрнафта".
Разом з цим, 27.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Торгова трубна компанія" надійшла уточнена зустрічна позовна заява, в якій просить:
- визнати недійсною з моменту укладання додаткову угоду №1 від 30.12.2025 до договору про закупівлю №13/3469- МТР/25 від 04.07.2025 в частині зміни умов розрахунку за товар, а саме: пункт 2 (другий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025: "Пункт 4.2 договору викласти в такій редакції: "Розрахунок за Товар (кожну окрему партію Товару) здійснюється протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо Постачальником Товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень)"; пункт 5 (п`ятий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025: "Абзац три додатку №1 до договору викласти в такій редакції: "Строки оплати товару (партії товару): 90 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо Постачальником Товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень)";
- стягнути з Акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" заборгованість у загальному розмірі 2017218,01грн, з якої: 1889827,20грн основного боргу, 78593,98грн пені, 33254,76грн інфляційних втрат, 15542,07грн трьох відсотків річних.
Судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу просить покласти на Акціонерне товариство "Укрнафта".
В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначає, що укладена між сторонами додаткова угода №1 є недійсною з дня її укладання в частині зміни умов розрахунку за отриманий товар, оскільки суперечить нормам Закону України «Про публічні закупівлі», у зв`язку з чим, строк розрахунку покупцем за отриманий товар повинен становити 30 календарних днів, як визначено умовами договору про закупівлю №13/3469-МТР/25 від 04.07.2025. Враховуючи викладене, ТОВ "Торгова трубна компанія" зазначає, що Акціонерне товариство "Укрнафта" своїх зобов`язань за договором про закупівлю №13/3469-МТР/25 від 04.07.2025 в частині своєчасної та повної оплати не виконало, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість за поставлений товар на яку нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції.
Також, 27.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Торгова трубна компанія" надійшов відзив на позовну заяву та уточнений відзив на позовну заяву, відповідно до змісту яких відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укрнафта" у повному обсязі.
В обґрунтування своїх заперечень на первісний позов зазначає, що Акціонерне товариство "Укрнафта" не виконало своїх зобов`язань з оплати за іншими договорами, укладеними між сторонами, у зв`язку з чим у постачальника виникло право на зупинення виконання свого обов`язку з поставки товару за договором про закупівлю №13/3469-МТР/25 від 04.07.2025, а тому постачальник не прострочив виконання свого обов`язку з поставки товару.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" до спільного розгляду з первісним позовом.
За результатами судового засідання 07.04.2026 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28.04.2026.
27.04.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника АТ "Укрнафта" надійшла відповідь (заперечення) на відзив на первісну позовну заяву.
В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що предметом даного судового спору за первісним позовом є виконання відповідачем саме договору на загальну суму 3967572,00грн щодо поставки, зокрема, 5,22 тон труб, а не інших правочинів, навіть якщо вони укладені між тими ж сторонами. Відповідно до умов договору поставка труб не була прив`язана до виконання АТ «Укрнафта» іншого обов`язку, без виконання якого поставка не могла бути здійснена, у зв`язку з чим, правовідносини по договору не мали виконання зустрічного зобов`язання, як це намагається довести ТОВ "Торгова трубна компанія". Відтак, пояснення ТОВ "Торгова трубна компанія" щодо прострочки поставки труб, яке нібито було застосуванням так званого «притримання» товару по договору через стан розрахунків по іншому договору між сторонами, який не є предметом даного розгляду, є безпідставним.
Крім того, 27.04.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника АТ "Укрнафта" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву із запереченнями проти зустрічних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування своїх заперечень на зустрічну позовну заяву зазначає, що при укладенні договору сторони погодили в пп.17.11.1 договору, що істотними умовами договору є ціна, предмет та строк його дії, а тому зміна строку оплати додатковою угодою №1 не є зміною істотних умов договору, у зв`язку з чим і вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.
У судовому засіданні 28.04.2026 представник ТОВ "Торгова трубна компанія" звернувся до суду із заявою про залишення відзиву на зустрічну позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строку на подання відзиву та не подання заяви про поновлення процесуального строку.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 02.06.2026.
28.05.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника АТ "Укрнафта" надійшли додаткові пояснення у справі разом з поясненнями щодо заяви відповідача за первісним позовом про залишення без розгляду відзиву на зустрічну позовну заяву.
Також, 28.05.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Торгова трубна компанія" надійшла заява, відповідно до змісту якої надано письмові пояснення щодо заперечень позивача за первісним позовом з урахуванням висновків Верховного Суду.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.06.2026.
За результатами судового засідання 18.06.2026 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 03.07.2026.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що ним були створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
У судовому засіданні 03.07.2026 проголошене скорочене рішення суду.
Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-
УСТАНОВИВ:
За результатами закупівлі ID UA-2025-05-22-013043-а 04.07.2025 між Акціонерним товариством "Укрнафта" (далі - покупець, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" (далі - постачальник, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено договір про закупівлю №13/3469-МТР/25 (далі договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору предмет договору труби сталеві безшовні ізольовані в асортименті (надалі за текстом - товар). На умовах цього договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар на умовах цього договору.
Обсяги закупівлі товару за цим договором можуть бути зменшені покупцем, зокрема з урахуванням, фактичного обсягу видатків покупця, шляхом укладання додаткової угоди до цього договору (пункт 1.3 договору).
Пунктом 3.3 договору (з урахуванням додаткової угоди №1) сторони визначили, що загальна ціна договору становить - 3306310,00грн (три мільйони триста шість тисяч триста десять гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ (20%) – 661262,00грн (шістсот шістдесят одна тисяча двісті шістдесят дві гривні 00 копійок), разом з ПДВ – 3967572,00грн (три мільйони дев`ятсот шістдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні гривень 00 копійок).
Згідно з пунктом 4.2 договору розрахунок за товар (кожну окрему партію товару) здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо постачальником товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).
За змістом пункту 5.1 договору строки поставки, умови поставки (у тому числі, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС-2020»), орієнтовне місце поставки, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів визначаються в Технічній специфікації. Про точне місце поставки товару покупець письмово повідомляє постачальника протягом 5 робочих днів з дати підписання цього Договору.
Строк поставки товару зазначається у Технічній специфікації з урахуванням строку, необхідного для здійснення вхідного контролю (якщо такий передбачений умовами Технічної специфікації) та/або приймання по кількості та якості, що складає 15 (п`ятнадцять) робочих днів (пункт 5.2 договору).
Згідно з пунктом 5.6 договору датою поставки товару вважається дата підписання сторонами відповідної видаткової накладної (у випадку, якщо постачальником товару є резидент України) та акту приймання-передачі товару. Підписання видаткової накладної та акту приймання-передачі здійснюється покупцем після приймання за кількістю та якістю (у тому числі після зняття усіх зауважень) та здійснення вхідного контролю (якщо такий передбачено умовами Технічної специфікації).
Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо постачальником товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі товару згідно з умовами даного договору. При цьому, товарно-транспортні накладні про приймання товару не є документами, що свідчать про прийом товару за кількістю та якістю (пункт 5.7 договору).
Відповідно до пункту 8.2 договору сторони визначили, що у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки товару покупець має право нарахувати постачальнику:
за прострочення до 30 днів - штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару;
за прострочення від 30 днів і більше - штраф у розмірі 15% від вартості не поставленого або несвоєчасно поставленого товару, який постачальник зобов`язаний сплатити. Ненадання разом з товаром супровідних документів, передбачених Технічною специфікацією, є порушенням строків поставки товару.
У разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань покупцем, постачальник має право нарахувати пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, але не більше розміру облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, яку покупець зобов`язаний сплатити (пункт 8.7 договору).
Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (шляхом проставлення власноручного підпису або накладання електронних підписів, у залежності від форми складання договору: паперовій чи у формі електронного документу відповідно) та діє до 31.12.2025 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами грошових зобов`язань за договором (пункт 12.1 договору).
Зміни або розірвання договору вчиняються шляхом укладання додаткових угод та набирають чинності з моменту укладання цих додаткових угод, окрім випадків, передбачених договором (пункт 17.9 договору).
Пунктом 17.11 договору сторони визначили, що істотними умовами договору є ціна, предмет та строк його дії.
Істотні умови договору про закупівлю, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків визначених в пункті 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, та/або ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме:
17.11.1. Зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків покупця;
17.11.2. Погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору або останнього внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі на момент його укладення;
17.11.3. Покращення якості товару за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;
17.11.4. Продовження строку дії договору та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат покупця, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;
17.11.5. Погодження зміни ціни в договорі в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товару);
17.11.6. Зміни ціни в договорі у зв`язку з зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;
17.11.7. Зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку “на добу наперед”, що застосовуються в договорі, у разі встановлення в договорі порядку зміни ціни;
17.11.8. Зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону.
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.
Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір про закупівлю №13/3469-МТР/25 від 04.07.2025 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.
Між сторонами укладено додатки №№1-4 до договору (а.с. 26-34 том 1).
Відповідно до додатку №1 до договору «Специфікація» сторони погодили найменування товару, виробника, країну походження, одиницю виміру, кількість, ціну та окрім цього, визначили, що строки оплати товару (партії Товару): 30 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо постачальником товару є резидентом України) або акту (-ів) приймання-передачі товару (у випадку, якщо постачальником товару є нерезидент України).
Додатком №2 до договору «Технічна специфікація, інформація про технічні, якісні та кількісні характеристики товару» (далі – Технічна специфікація) сторони визначили, окрім іншого, що строк поставки товару 90 календарних днів з дати укладання договору з правом дострокової поставки за погодженням з покупцем (пункт 2 розділу 2 Технічної специфікації).
30.12.2025 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору відповідно до змісту якої, сторони прийшли до взаємної згоди внести зміни до договору і окрім іншого, пункт 3.3 договору викласти в новій редакції: « 3.3. Загальна ціна договору становить - 3306310,00гни (три мільйони триста шість тисяч триста десять гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ (20%) – 661262,00грн (шістсот шістдесят одна тисяча двісті шістдесят дві гривні 00 копійок), разом з ПДВ – 3967572,00грн (три мільйони дев`ятсот шістдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні гривень 00 копійок)».
Пункт 4.2 договору виклали в новій редакції: « 4.2. Розрахунок за товар (кожну окрему партію товару) здійснюється протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо постачальником товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень)».
Абзац три додатку №1 до договору виклали в новій редакції: «Строки оплати товару (партії Товару): 90 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо постачальником товару є резидентом України) або акту (-ів) приймання-передачі товару (у випадку, якщо постачальником товару є нерезидент України)».
На виконання умов договору відповідач за первісним позовом поставив, а позивач за первісним позовом прийняв товар на загальну суму 3940753,80грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000672 від 05.12.2025 на суму 2050926,60грн, дата прийняття товару покупцем та підписання видаткової 16.12.2025, видатковою накладною №РН-0000698 від 22.12.2025 на суму 1889827,20грн, дата прийняття товару покупцем та підписання видаткової 31.12.2025 (а.с. 8, 13 том 1).
Акціонерне товариство "Укрнафта" частково розрахувалось за поставлений товар у загальній сумі 2050926,60грн, що підтверджується виписками по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" (а.с. 119-121 том 1).
Як стверджує позивач за первісним позовом, відповідач за первісним позовом порушив вимоги пункту 2 розділу 2 Технічної специфікації в частині своєчасної і повної поставки товару. У зв`язку з несвоєчасною поставкою товару позивач за первісним позовом заявляє до стягнення з відповідача за первісним позовом штраф у сумі 591113,07грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" не погоджується з первісним позовом і звернулось із зустрічними позовними вимогами та просить визнати недійсною з моменту укладання додаткову угоду №1 від 30.12.2025 до договору про закупівлю №13/3469-МТР/25 від 04.07.2025 в частині зміни умов розрахунку за товар, а саме: пункт 2 (другий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025 та пункт 5 (п`ятий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025, а також стягнути з Акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" заборгованість у загальному розмірі 2017218,01грн, з якої: 1889827,20грн основного боргу, 78593,98грн пені, 33254,76грн інфляційних втрат, 15542,07грн трьох відсотків річних.
Зазначене і є причиною виникнення спору.
Предметом розгляду у даній справі за первісним позовом є стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій за порушення умов договору в частині своєчасної поставки товару. Предметом розгляду за зустрічним позовом є визнання недійсними умов додаткової угоди №1 в частині строку оплати за поставлений товар, а також стягнення основної заборгованості за поставлений товар, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання з оплати за поставлений товар. 
Предметом доказування у цій справі за первісним позовом є обставини щодо наявності/відсутності підстав для стягнення штрафних санкцій та виконання/невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару. 
Предметом доказування за зустрічним позовом є обставини щодо наявності/відсутності підстав для визнання недійсними умов додаткової угоди №1 в частині строку оплати за поставлений товар, а також стягнення основної заборгованості за поставлений товар, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання з оплати за поставлений товар.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про повне задоволення первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову з наступних підстав.
Щодо первісного позову суд зазначає наступне.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.
Відповідно до частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.
Враховуючи визначений контрагентами у пункті 2 розділу 2 Технічної специфікації (Додаток №2 до договору) строк поставки товару, строк поставки товару є таким, що настав 02.10.2025 – прострочення з 03.10.2025.
За змістом частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до пункту 8.2 договору сторони визначили, що у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки товару покупець має право нарахувати постачальнику:
за прострочення до 30 днів - штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару;
за прострочення від 30 днів і більше - штраф у розмірі 15% від вартості не поставленого або несвоєчасно поставленого товару, який постачальник зобов`язаний сплатити. Ненадання разом з товаром супровідних документів, передбачених Технічною специфікацією, є порушенням строків поставки товару.
Позивач за первісним позовом заявляє до стягнення з відповідача за первісним позовом штраф у розмірі 591113,07грн.
Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку штрафу порушень не встановлено.
За таких обставин законними й обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача 591113,07грн штрафу.
Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" звернулось із зустрічними позовними вимогами та просить: 
- визнати недійсною з моменту укладання додаткову угоду №1 від 30.12.2025 до договору про закупівлю №13/3469- МТР/25 від 04.07.2025 в частині зміни умов розрахунку за товар, а саме: пункт 2 (другий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025: "Пункт 4.2 договору викласти в такій редакції: "Розрахунок за Товар (кожну окрему партію Товару) здійснюється протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо Постачальником Товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень)"; пункт 5 (п`ятий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025: "Абзац три додатку №1 до договору викласти в такій редакції: "Строки оплати товару (партії товару): 90 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо Постачальником Товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень)";
- стягнути з Акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" заборгованість у загальному розмірі 2017218,01грн, з якої: 1889827,20грн основного боргу, 78593,98грн пені, 33254,76грн інфляційних втрат, 15542,07грн трьох відсотків річних.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Положення частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину.
Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України)
Частинами другою та третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.
Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2022 у справі №909/597/21).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" доводить недійсність умов додаткової угоди №1 до договору про закупівлю №13/3469- МТР/25 від 04.07.2025, як таких, що суперечать вимогам Закону України "Про публічні закупівлі".
У статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Абзацом другим частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
За змістом частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначаються Законом України "Про публічні закупівлі". Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням (частина перша статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі").
Постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі - Особливості).
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 Цивільного кодексу України).
Частина третя статті 215 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 Цивільного кодексу України).
Господарський суд зазначає, що у статті 215 Цивільного кодексу України визначаються загальні правові засади визнання правочину недійсним. Звичайно, що для цього має існувати відповідна правова підстава. Такою правовою підставою Цивільний кодекс України визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема є наступні. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (частина перша статті 207 Господарського кодексу України).
Відповідно до оголошення про проведення відкритих торгів UA-2025-05-22-013043-а (а.с. 17-18 том 2) Акціонерне товариство "Укрнафта" (замовник) визначило Лот 1 – Труби сталеві безшовні ізольовані в асортименті, також, окрім іншого, визначило умови поставки та здійснення розрахунків, відповідно до змісту якого розрахунок за товар (кожну окрему партію товару) здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (- их) видаткової (- их) накладної (- их) (у випадку, якщо постачальником товару є резидент України) та акту (-ів) приймання- передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).
Аналогічні положення містяться в Повідомленні про намір укласти договір про закупівлю UA-2025-05-22-013043-а (а.с. 24 том 2), Звіті про результати проведення процедури закупівлі UA-2025-05-22-013043-а (а.с. 25-26 том 2) та укладеному договорі про закупівлю №13/3469- МТР/25 від 04.07.2025 (а.с. 18-34 том 1).
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 30.12.2025 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору відповідно до змісту якої, сторони прийшли до взаємної згоди внести зміни до договору і окрім іншого, пункт 3.3 договору викласти в новій редакції: «3.3. Загальна ціна договору становить - 3306310,00грн (три мільйони триста шість тисяч триста десять гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ (20%) – 661262,00грн (шістсот шістдесят одна тисяча двісті шістдесят дві гривні 00 копійок), разом з ПДВ – 3967572,00грн (три мільйони дев`ятсот шістдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні гривень 00 копійок)».
Пункт 4.2 договору виклали в новій редакції: « 4.2. Розрахунок за товар (кожну окрему партію товару) здійснюється протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо постачальником товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень)».
Абзац три додатку №1 (Специфікація) до договору виклали в новій редакції: «Строки оплати товару (партії Товару): 90 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо постачальником товару є резидентом України) або акту (-ів) приймання-передачі товару (у випадку, якщо постачальником товару є нерезидент України)».
За змістом частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається згідно з вимогами статті 41 цього Закону.
Приписи частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначають, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Частиною першою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Господарський суд зазначає, що договір про закупівлю є особливим видом господарського договору, порядок укладення, виконання та внесення змін до якого визначається спеціальними нормами Закону України «Про публічні закупівлі». Імперативними приписами зазначеного Закону встановлено, що договір про закупівлю укладається відповідно до умов, визначених під час проведення процедури закупівлі, та має відповідати змісту тендерної документації і тендерної пропозиції переможця. Зміна погоджених сторонами умов такого договору після його укладення допускається лише у випадках, прямо передбачених статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Отже, сторони договору не наділені правом на власний розсуд змінювати його умови поза межами випадків, визначених законом, оскільки це суперечить спеціальному правовому режиму договорів про закупівлю та нівелює результати проведеної конкурентної процедури закупівлі.
Враховуючи викладене, господарський суд дійшов до висновку, що укладення сторонами додаткової угоди №1 від 30.12.2025 в частині зміни строку виконання замовником грошового зобов`язання з оплати поставленого товару не відповідає вимогам частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Частиною п`ятою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено вичерпний перелік випадків, за наявності яких допускається внесення змін до істотних умов договору про закупівлю після його підписання. Наведені положення мають імперативний характер та не підлягають розширеному тлумаченню чи застосуванню за аналогією.
Матеріали справи не містять доказів існування будь-якої із передбачених законом підстав, яка б надавала сторонам право змінити погоджений під час проведення процедури закупівлі строк виконання замовником грошового зобов`язання з оплати поставленого товару. Відтак сторони, уклавши додаткову угоду №1, фактично змінили умови договору про закупівлю поза межами випадків, прямо визначених спеціальним законом, чим порушили вимоги частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
З огляду на викладене, зміст додаткової угоди №1 у зазначеній частині не відповідає вимогам закону, що відповідно до частини першої статті 203 та статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання її недійсною в частині зміни строку виконання замовником грошового зобов`язання з оплати поставленого товару.
Таким чином, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" про визнання недійсною з моменту укладання додаткову угоду №1 від 30.12.2025 до договору про закупівлю №13/3469-МТР/25 від 04.07.2025 в частині зміни умов розрахунку за товар, а саме: пункту 2 (другий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025 та пункту 5 (п`ятий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025 підлягають задоволенню.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини першої статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна – грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.
Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу прийняття товару за зазначеними видатковими накладними відповідачем також не заявлено.
Отже, суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" дотримано положення договору в частині виконання його зобов`язань.
Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.
У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Враховуючи визначений контрагентами у пункті 4.2 договору та специфікації до договору порядок розрахунків за поставлений товар, з урахуванням визнання судом додаткової угоди №1 в частині зміни строку виконання зобов`язань з оплати недійсною, приймаючи до уваги прийняття відповідачем товару за видатковими накладними, суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав 15.01.2026, прострочення з 16.01.2026 за видатковою накладною №РН-0000672 від 05.12.2025 (підписання видаткової 16.12.2025) на суму 2050926,60грн та відповідно 30.01.2026, прострочення з 31.01.2026 за видатковою накладною №РН-0000698 від 22.12.2025 (підписання 31.12.2025) на суму 1889827,20грн.
З урахуванням викладеного, вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Укрнафта" заборгованості у сумі 1889827,20грн слід визнати обґрунтованими.
Однак, як свідчать наявні у справі докази, Акціонерне товариство "Укрнафта" здійснило погашення основної заборгованості на суму ?1298714,13?грн згідно з платіжними інструкціями №36934УГ26 від 31.03.2026 на суму 155517,03грн та №36933УГ26 від 31.03.2026 на суму 1143197,10грн, які містяться у матеріалах справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04).
У пункті 5.26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 та в пункті 5.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №916/542/18 сформульовано правовий висновок про те, що під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.
З огляду на викладене, підтвердження позивачем за зустрічним позовом здійсненої оплати, а також враховуючи дату звернення позивача за зустрічним позовом та відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 1298714,13?грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Таким чином, до стягнення з Акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" підлягає основна заборгованість у сумі 591113,07грн. 
Окрім вимоги про стягнення основного боргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" просить стягнути з Акціонерного товариства "Укрнафта" пеню в сумі 78593,98грн за загальний період з 05.01.2026 по 25.03.2026, три відсотки річних у сумі 15542,07грн за загальний період з 05.01.2026 по 25.03.2026, інфляційні втрати у сумі 33254,76грн з період з 05.01.2026 по 25.03.2026, які розраховані на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.
За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань покупцем, постачальник має право нарахувати пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, але не більше розміру облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, яку покупець зобов`язаний сплатити (пункт 8.7 договору).
Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені судом встановлено, що позивачем не враховано наступні положення законодавства.
Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина п`ята статті 254 Цивільного кодексу України).
З огляду на викладене, з урахуванням дати виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем та меж позовних вимог, правомірними є позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 55697,07грн за загальний період з 16.01.2026 по 25.03.2026.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.
Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Господарським судом здійснено перевірку розрахунку трьох відсотків річних і інфляційних втрат та встановлено, що позивачем при розрахунку допущено ті ж самі порушення, що і при розрахунку пені.
Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають три відсотки річних у розмірі 11100,13грн та 18898,27грн інфляційних втрат за загальний період з 16.01.2026 по 25.03.2026.
Згідно з частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, з урахуванням закриття провадження та встановлених обставин, майнові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з Акціонерного товариства "Укрнафта" 591113,07грн основного боргу, 55697,07грн пені, 18898,27грн інфляційних втрат, 11100,13грн трьох відсотків річних. В решті зустрічних позовних майнових вимог слід відмовити.
Судом були досліджені всі докази в матеріалах справи та надана їм правова оцінка.
Стосовно інших доводів сторін суд зазначає наступне.
Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень позивача і відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00грн.
Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті (в тому числі позовної заяви), в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
При зверненні із зустрічною позовною заявою до суду через систему "Електронний суд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" сплатило судовий збір в розмірі 27534,62грн згідно з платіжною інструкцією №2674 від 25.03.2026 на суму 27534,62грн, замість 26869,02грн. Таким чином, при зверненні із зустрічною позовною заявою до суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" надмірно сплатило судовий збір в розмірі 665,60грн (а.с. 94 том 1)
Відповідно до пунктів 1, 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Отже, оскільки судом закрито провадження у справі за зустрічною позовною заявою в частині стягнення 1298714,13?грн, а також враховуючи надмірно сплачений судовий збір у сумі 665,60грн, то за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" може бути повернутий з державного бюджету судовий збір у загальному розмірі ?17964,26?грн.
Відповідне клопотання Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія", що судовий збір в розмірі 17964,26?грн підлягає поверненню з Державного бюджету України, для чого Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною одинадцятою статті 238 Господарського процесуального України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.
Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77– 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, –
ВИРІШИВ:
Первісні позовні вимоги Акціонерного товариства "Укрнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" про стягнення штрафу у розмірі 591113,07грн – задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Водостічна, буд. 21, ідентифікаційний код 35341905) на користь Акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) 591113,07грн - штрафу та 7093,36грн - витрат по сплаті судового збору.
Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" до Акціонерного товариства "Укрнафта" про визнання недійсною додаткову угоду в частині та стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Визнати недійсною з моменту укладання додаткову угоду №1 від 30.12.2025 до договору про закупівлю №13/3469- МТР/25 від 04.07.2025 в частині зміни умов розрахунку за товар, а саме: пункт 2 (другий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025: "Пункт 4.2 договору викласти в такій редакції: "Розрахунок за Товар (кожну окрему партію Товару) здійснюється протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо Постачальником Товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень)"; та пункт 5 (п`ятий) додаткової угоди №1 від 30.12.2025: "Абзац три додатку №1 до договору викласти в такій редакції: "Строки оплати товару (партії товару): 90 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (у випадку, якщо Постачальником Товару є резидент України) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень)".
Закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору в частині стягнення з Акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" 1298714,13?грн - основного боргу.
Стягнути з Акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Водостічна, буд. 21, ідентифікаційний код 35341905) 591113,07грн - основного боргу, 55697,07грн - пені, 18898,27грн - інфляційних втрат, 11100,13грн - трьох відсотків річних та 9014,98грн - витрат по сплаті судового збору.
Відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог в частині стягнення Акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" 22896,91грн - пені, 14356,49грн - інфляційних втрат, 4441,94грн - трьох відсотків річних.
Провести зустрічне зарахування сум, стягнутих на користь сторін, шляхом стягнення з Акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова трубна компанія" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Водостічна, буд. 21, ідентифікаційний код 35341905) 55697,07грн - пені, 18898,27грн - інфляційних втрат, 11100,13грн - трьох відсотків річних та 1921,62грн - витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 03.07.2026.

Суддя В.О. Татарчук