ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7155/26 Справа № 215/146/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 215/146/26
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М., 
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
відповідач ОСОБА_1 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кірюшин Артем Андрійович, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2026 року, яке ухвалено суддею Лиходєдовим А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 04 травня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

В січня 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення з боргів» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 30 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 73488642, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 2 000 грн, строком на 30 днів. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав (відступив) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Договором позики № 73488642 від 30 вересня 2024 року.
Відповідачка ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатила у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 25 919 грн.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 73488642 у розмірі 25 919 грн, з яких: 8 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 635 грн – сума заборгованості за відсотками, 15 984 грн – сума заборгованості за пенею, 300 грн – комісія за надання позики, а також понесені судові витрати.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2026 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено у повному обсязі, вирішено питання щодо судового збору.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кірюшин А.А., не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за пенею, тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути заборгованість за кредитним договором, з яких: 8 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 1 635 грн – заборгованість по відсоткам.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що за положеннями п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), тому пеня у розмірі 15 984 грн, яку нараховано позивачем, не могла бути стягнута з відповідача.
Від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 369 ЦПК України, у редакції чинній на час подання апеляційної скарги).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки апеляційна скарга стосується виключно незгоди зі стягненням з відповідачки заборгованості за пенею та комісією, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду рішення суду першої інстанції в іншій частині.
Судом встановлено, що 30 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 73488642, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2 000 грн, строком на 30 днів (а.с. 6-8).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав (відступив) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Договором позики № 73488642 від 30 вересня 2024 року (а.с. 13-16).
Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором, відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 25 919 грн, яка складається з: 8 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 1 635 грн – заборгованість по відсоткам, 15 984 грн – заборгованість за пенею, 300 грн – комісія за надання позики (а.с. 23-25).
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.
Проте колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення пені, з огляду на наступне.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом першої інстанції правильно вказано та не заперечується сторонами, що 30 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 73488642,на виконання якого відповідачевці були надані кредитні кошти та які остання не повернула у строки, вказані в договорі.
Також, встановлено, що договором факторингу № 14/06/21 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за договором позики № № 73488642 від 14 червня 2021 року.
Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею, колегія суддів зазначає наступне.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України).
У ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача такої заборгованості за кредитним договором.
Однак, суд безпідставно вважав, що вимоги позивача у частині стягнення з відповідачки 15 984 грн пені за договором позики № 73488642 від 30 вересня 2024 року підлягають задоволенню.
Так, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, оскільки пеня за кредитним договором нарахована у період дії в Україні воєнного стану, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня за договором позики № 73488642 від 30 вересня 2024 року у розмірі 15 984 грн.
Щодо стягнення комісії за надання кредиту, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 300 грн ( п. 2.4 договору), а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо неправомірності стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, відповідно, рішення суду підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
Виходячи з викладеного, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 73488642 від 30 вересня 2024 року у розмірі 9 935 грн, з яких: 8 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 1 635 грн – заборгованість по відсоткам, 300 грн – комісія за надання позики.
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пункту 1, частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, в тому числі, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
З урахуванням наведеного, рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2026 року необхідно скасувати в частині задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею у розмірі 15 984 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволені вказаних позовних вимог, змінивши рішення в частині загального розміру заборгованості, зменшивши цей розмір з 25 919 грн до 9 935 грн.
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, відповідно, позовні вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 1 160,63 грн, а за подачу апеляційної скарги з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на користь відповідачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн.
Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кірюшин Артем Андрійович, - задовольнити частково.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2026 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею у розмірі 15 984 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволені вказаних позовних вимог.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2026 року змінити в частині загального розміру заборгованості, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зменшивши цей розмір з 25 919 грн до 9 935 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2026 року змінити в частині розміру витрат з оплати судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зменшивши цей розмір з 3 028 грн до 1 160 (одна тисяча сто шестдесят) грн 63 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 29 червня 2026 року.

Головуючий

Судді