КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року м. Київ № 320/29052/23
Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі – відповідач) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.06.2023 №25427/03-16 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою від 14.06.2023. 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 20.12.1982, виданої на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 20.07.1981 у середньому професійно-технічному училищі м. Лисичанська Ворошиловградсьої області за дипломом НОМЕР_2 від 21.07.1981, виданому на ім`я ОСОБА_3 ; зарахувати до страхового стажу час перебування у відпустці за доглядом за дитиною з 17.10.1981 по 19.12.1982 включно за свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , виданим 05.11.1981;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.06.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду та призначити пенсію за віком з 04.03.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність рішення відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оскільки підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки. Вказано, що пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Окрім того, позивачем наголошено на тому, що відповідачем не було здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний стаж. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивачем вимоги ухвали виконано належним чином.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
На день розгляду справи по суті відповідачі не скористалися своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.
Таким чином, керуючись положеннями частини шостої статті 162 КАС України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами. 
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке. 
ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 28.12.1998.
Користуючись своїм правом, позивач 14.06.2023 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонд України у Київській області від 22.06.2023 №121630011394 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
У вказаному рішенні відповідачем вказано, що сстраховий стаж особи становить 14 років 09 місяців 29 днів. 
За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: 
- за записами трудової книжки від 20.12.1982 НОМЕР_1 , оскільки записи про виправлення прізвища внесені з порушенням вимог Інструкції про Порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, а саме: відсутня дата внесення запису про зміну прізвища та запис не завірено печаткою; 
- навчання за дипломом від 21.07.1981 № 553808, оскільки відсутні відомості про зміну прізвища « ОСОБА_4 » — « ОСОБА_5 ».
Позивач вважає рішення про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним, у зв`язку з чим звернулася з даним позовом до суду.
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). 
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із статтею 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років. 
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;
55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;
56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;
56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;
57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;
57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;
58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;
58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;
59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;
59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;
60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:
по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Як убачається з матеріалів справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.06.2023 № 25427/03-16 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Так, у вказаному рішенні вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 14 років 09 місяців 29 днів. 
Також у рішенні від 22.06.2023 №25427/03-16 зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: 
- за записами трудової книжки від 20.12.1982 НОМЕР_1 , оскільки записи про виправлення прізвища внесені з порушенням вимог Інструкції про Порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, а саме: відсутня дата внесення запису про зміну прізвища та запис не завірено печаткою; 
- навчання за дипломом від 21.07.1981 № 553808, оскільки відсутні відомості про зміну прізвища « ОСОБА_4 » — « ОСОБА_5 ».
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 20.12.1982, виданої на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач (позивача):
- 20.12.1982 – прийнято до 2-ї міської дитячої лікарні м. Лисичанськ; 
- 28.04.1983 – звільнено за власним бажанням; 
- 06.05.1983 – прийнято до лікарні ім. В.І. Леніна м. Лисичанськ; 
- 22.08.1984 – звільнено за власним бажанням; 
- 07.09.1984 – прийнято в Лисичанський Пром. ОРС п/о «Лисичанськвугілля»; 
- 17.08.1985 – звільнена за власним бажанням.
- 30.09.1985 – в Районі Крайньої Півночі прийнята до Виробничо-технічного обслуговування и комплектації устаткування № 2; 
- 08.05.1986 – звільнена по догляду за дитиною дошкільного віку, ст. 31 КЗоТ РСФСР; 
- 01.06.1986 –прийнята до Лисичанського міського комітету ДОСААФ; 
- 18.07.1988 – звільнена за власним бажанням; 
- 25.07.1988 – прийнята до ПММК-26 ДСК «Енгельський» (20.12.1990 ПММК-26 реорганізовано в Дочірню акціонерну ПМК-26 а/фірми «ЕДСК»;
- 17.12.1992 – позивач звільнена по догляду за дитиною дошкільного віку, ст. 31 КЗоТ РСФСР; 
- 20.09.1993 - Сєвєродонецький центр зайнятості; 
- 15.11.1993 –прийнята в Фірму «Техносервіс»; 
- 01.01.1994 – звільнена по переводу; 
- 02.01.1994 – прийнята до «АРИТО» ЛТД; 
- 31.01.1994 – звільнена по переводу; 
- 01.02.1994 – прийнята в МЧП «Техносервіс»; 
- 27.05.1997 – звільнена за власним бажанням; 
- 01.02.1999 – прийнята у Приватне підприємство «Новік»; 
- 01.10.2000 - звільнена за власним бажанням; 
- 25.01.2001 – 31.10.2001 – безробіття - Сєвєродонецький міський центр зайнятості; 
- 10.11.2001 – прийнята на роботу до ПП ОСОБА_6 ; 
- 19.02.2002 - звільнена за власним бажанням; 
- 05.03.2002 – 17.07.2002 - безробіття - Сєвєродонецький міський центр зайнятості; 
- 02.01.2003 – прийнята ТОВ ТД «Марс»; 
- 22.07.2003 - звільнена за власним бажанням; 
- 01.01.2004 – прийнята до ТОВ «Атлант-Опт»; 
- 01.10.2004 - звільнена за власним бажанням; 
- 02.11.2004 – 27.10.2005 - безробіття - Сєвєродонецький міський центр зайнятості; 
- 12.10.2006 – прийнята до ПП ОСОБА_7 ; 
- 07.06.2010 – звільнена за згодою сторін; 
- 16.06.2010 – 24.08.2010 - безробіття - Сєвєродонецький міський центр зайнятості; 
- 30.08.2010 – прийнята до ФОП ОСОБА_8 ,
- 03.10.2011 - звільнена за власним бажанням; 
- 17.01.2012 – 14.06.2012 - безробіття - Сєвєродонецький міський центр зайнятості;
Статтею 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України, відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. 
За період до 01.01.2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону №1788-XII. 
На час заповнення належної позивачу трудової книжки НОМЕР_1 від 20.12.1982 була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція №162). 
З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція № 162. 
З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. 
Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є роботодавець.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17
При цьому суд наголошує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.
Суд звертає увагу на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17 та від 09.08.2019 у справі №654/890/17, згідно з якою недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.
Окрім того, суд зазначає, що копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 , виданого 18.03.1963, підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Антрацит Луганської області народилася ОСОБА_3 . 
У свідоцтві про народження серія НОМЕР_5 , виданому 18.03.1963, наявна відмітка про те, що 10.09.1979 ОСОБА_3 видано паспорт НОМЕР_6 . 
Копією диплома НОМЕР_2 від 21.07.1981 підтверджується навчання ОСОБА_3 у період з 01.09.1977 по 20.07.1981 у середньому професійнотехнічному училищі № 94 м. Лисичанська Ворошиловградсьої області. 
Однак, період навчання не зараховано до страхового стажу позивача у зв`язку з відсутністю відомостей про зміну прізвища « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_5 ». 
Судом встановлено, що 30.05.1981 у місті Лисичанськ Луганської області між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 укладено шлюб. Після укладання шлюбу позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_10 . 
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданим 05.11.1981, від шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_7 , виданим 21.08.1985 міським ЗАГС м. Лисичанськ Луганської області, шлюб між позивачем та ОСОБА_9 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 21.08.1985 зроблено запис за № 464.
Після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_10 . 
Копією свідоцтва про шлюб, виданого 29.05.1992 повторно, підтверджується укладання 14.10.1988 шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 . Після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_12 . 
Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_8 від 28.05.1991 від шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_13 . 
Копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_4 , виданого 28.12.1998 Сєвєродонецьким УМВС України в Луганській області, підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась у місті Антрацит Луганської області.
Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що « ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особо, якій станом на момент звернення із заявою при призначення пенсії було присвоєно прізвище « ОСОБА_12 ».
Суд звертає увагу, що територіальний орган Пенсійного фонду приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком не надав належної оцінки документам, поданим заявницею, формально підійшов до вирішення наявного права особи на пенсію, оскільки не здійснив всіх можливих та достатніх дій, в межах прав, наданих пенсійним органам для недопущення порушення прав особи на соціальний захист.
Окрім того, суд звертає увагу, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення вказаного періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство – страхувальник. 
Наведене відповідає правовим висновкам, які наведені у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а.
Враховуючи з вищевикладене, а також виходячи з очевидності та ступеня суттєвості, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.06.2023 №25427/03-16 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою від 14.06.2023.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.06.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду та призначити пенсію за віком з 04.03.2023, суд враховує таке.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.06.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, а саме з зарахуванням до страхового стажу таких періодів: періоду навчання з 01.09.1977 по 20.07.1981 у Середньому професійно-технічному училищі м. Лисичанська Ворошиловградської області, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 21.07.1981, виданим на ім`я ОСОБА_3 ; періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною з 17.10.1981 по 19.12.1982 включно, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 05.11.1981.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачувала, оскільки є звільненою від сплати судового збору. Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.06.2023 №25427/03-16 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою від 14.06.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (адреса: 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, 10, код ЄДРПОУ 22933548) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) від 06.06.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, а саме з зарахуванням до страхового стажу таких періодів: періоду навчання з 01.09.1977 по 20.07.1981 у Середньому професійно-технічному училищі м. Лисичанська Ворошиловградської області, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 21.07.1981, виданим на ім`я ОСОБА_3 ; періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною з 17.10.1981 по 19.12.1982 включно, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 05.11.1981.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат – відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.