Провадження №	2/447/657/26 	
Справа №	447/189/26 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
(заочне) 

18.05.2026 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - Рябчун А. В.,
за участі секретаря судового засідання – Непопалової М. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ро зміну способу та розміру стягнення аліментів,-
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У січні 2026 року до Миколаївського районного суду Львівської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.
Позовні вимоги мотивовані тим, що судовим наказом Миколаївського районного суду Львівської області від 08.07.2020 року у справі № 447/1609/20 з ОСОБА_2 на користь неї стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16.06.2020 року. На виконання цього судового наказу 21.07.2020 року відкрито виконавче провадження № 62625843, яке перебуває на виконанні у Миколаївському відділі державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області.
Позивачка вказує, що обидві дочки проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають на повному її утриманні. Вона самостійно забезпечує все необхідне для їхнього життя, навчання, розвитку та дозвілля. Крім того, позивачка є особою з інвалідністю ІІІ групи.
Зазначає, що старша донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою. З огляду на її вік та фактичні потреби, істотно зросли поточні витрати на утримання зокрема на освіту (навчальні матеріали, концелярські товари, проїзд та інші витрати пов`язані з навчальним процесом). Крім цього, стан здоров`я старшої доньки потребує регулярного медичного нагляду, періодичних обстежень та лікувань, у з`язку із чим сім`я несе постійні витрати на медичні послуги, медикаменти та супутні потреби.
Молодша донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має потребу в освіті, одязі, харчуванні, медичному обслуговуванні та організації дозвілля, отже є наявність постійних потреб, що зростають з віком дитини.

У 2025 року відповідач фактично сплачував аліменти у мінімальному розмірі еквівалентному 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Але, крім збільшення державних соціальних стандартів, упродовж 2025-2026 років істотно зросла вартість товарів і послуг першої необхідності, а також зросли витрати, пов`язані з навачнням та розвитком дітей. З огляду на вік дітей та зростання фактичних витрат на їх утримання, мінімальний підхід, який застосовувався у 2025 році, не забезпечує належного рівня матеріального забезречення дітей та потребує перегляду шляхом зміни розміру аліментів і способу їх стягнення.
Вказує, що відповідач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та отримує регулярний дохід. У минулому відповідач допускав злісне ухилення від сплати аліментів, однак станом на поточний момент, відповідач сумлінно виконує свої обов`язки щодо сплати аліментів, що свідчить про його стабільний дохід та можливість сплачувати аліменти у встановленому законом розмірі.
Враховуючи вищевикладене вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох доньок.
Посилаючись на положення статті 183 СК України, ОСОБА_1 просить суд:
1. Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, визначений судовим наказом Миколаївскього районного суду Львівської області № 447/1609/20 від 08.07.2026 року.
2. Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.
3. У зв`язку із зміною способу та розміру аліментів припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на підставі судового наказу № 447/1609/20 від 08.07.2020 року.

Процесуальні дії суду
Згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21 січня 2026 року визначено суддю Миколаївського районного суду Львівської області Рябчун А. В.
Відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України судом 23 січня 2026 року було скеровано запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції Західного міжрегіонального управління ДМС України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 .
Згідно з відповіддю від 23 січня 2026 року, отриманою судом 10 лютого 2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Справу призначено до розгляду на 04 березня 2026 року.
Протокольною ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 04 березня 2026 року в судовому засіданні оголошено перерву до 08 квітня 2026 року.
Запитом суду від 04.03.2026 року на адресу Військової частини НОМЕР_1 направлено вимогу повідомити ОСОБА_2 про дату судового засідання, призначеного на 08.04.2026 року, а також повідомити суд, чи перебуває ОСОБА_2 на військовій службі.
Запитом суду від 04.03.2026 року на адресу Генерального штабу Збройних Сил України направлено вимогу повідомити суд, чи перебуває ОСОБА_2 на військовій службі.
Відповіддю від 11.03.2026 року № 2682/2560, отриману судом 16.03.2026 року, військова частина НОМЕР_1 повідомила суд про те, що ОСОБА_2 повідомлений про судовий розгляд справи та проходить службу в Збройних Силах України, а саме виконує службові обов`язки безпосередньо в зоні проведення бойових дій (Харківська область), що унеможливлює його особисту явку до суду у призначений час за вказаною адресою.
Відповіддю від 20.03.2026 року № 116/2/1/21341, отриману судом 30.03.2026 року, військова частина НОМЕР_2 повідомила суд про те, що ОСОБА_2 проходить службу в Збройних Силах України, а саме призваний до військової частини НОМЕР_3 11.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Протокольною ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 08 квітня 2026 року в судовому засіданні оголошено перерву до 05 травня 2026 року.
Запитом суду від 15.04.2026 року на адресу Генерального штабу Збройних Сил України направлено вимогу повідомити ОСОБА_2 про дату судового засідання, призначеного на 05.05.2026 року.
Запитом суду від 21.04.2026 року на адресу Генерального штабу Збройних Сил України направлено вимогу повідомити ОСОБА_2 про дату судового засідання, призначеного на 05.05.2026 року.
Протокольною ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 05 травня 2026 року в судовому засіданні оголошено перерву до 14 травня 2026 року.
Запитом суду від 05.05.2026 року на адресу Генерального штабу Збройних Сил України направлено вимогу повідомити ОСОБА_2 про дату судового засідання, призначеного на 14.05.2026 року.
На адресу суду 13.05. 2026 року надійшла заява від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про розгляд справи без їх участі, позовні вимови підтримують та просять такі задовільнити.

Участь сторін у розгляді справи
У судові засідання позивач не з`явилася, водночас її інтереси представляв представник – адвокат Козій А.В., який в судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. При цьому у поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності та вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судові засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в розумінні вимог пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 28 листопада 2012 року виконавчим комітетом Раделицької сільської ради Миколаївського району, Львівської області, ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Її батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 02 вересня 2008 року Раделицькою сільською радою Миколаївського району, Львівської області, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 . Її батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 658477 від 31.10.2017 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є інвалідом ІІІ групи, безтерміново.
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 09.09.2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судовим наказом Миколаївського районного суду Львівської області від 08.07.2020 року у справі № 447/1609/20 з ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16.06.2020 року.
Постановою про відкриття виконавчого провадження № 62625843 від 21.07.2020 року, у справі № 447/1609/20 з ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16.06.2020 року.
Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 19.08.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді 90 годин громадських робіт.
Згідно з довідкою № 103 від 24.11.2025 року, виданою старостою Раделицького старостинського округу Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 у с. Раделичі, Стрийського району, Львівської області. 
Згідно з довідкою № 64/04 від 01.12.2025 року, виданої директором школи мистецтв Омельян-Міджак Лідою, що ОСОБА_6 дійсно навчається в Миколаївській дитячій школі мистецтв у 3 класі театрального відділу.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 110 від 14.02.2012 року, видана КНП «Миколаївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на діагноз- криптогенна епілепсія з генералізованими клоніхо-тонічними судомами.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі № 727/1599/22.
На час вирішення цього спору судом та ухвалення рішення у справі двоє дітей проживають з матір`ю. Спору про місце проживання дітей у сторін немає.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено у 2026 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років – 3 512 гривень.
Враховуючи те, що діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні, відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення, утримання та виховання власних дітей, беручи до уваги те, що будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог відповідачем суду надано не було, суд вважає за необхідне змінити розмір стягнення аліментів на утримання дітей, а саме - стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Такий розмір аліментів є достатнім, незавищеним та таким, що не буде порушувати майнові права дітей та сторін у справі.
Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, за наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
На підставі статті 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат
Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовної вимоги про стягнення аліментів стягненню з ОСОБА_2 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, статтями 182-184, 192, 197 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ро зміну способу та розміру стягнення аліментів– задовольнити.
Змінити розмір аліментів шляхом їх збільшення, що стягуються на підставі судового наказу Миколаївського районного суду Львівської області від 08 липня 2020 року у справі № 447/1609/20.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з часу набрання даним рішенням законної сили.
Стягнення аліментів у зміненому порядку проводити щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття старшої дитини.
Припинити з дня набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання судового наказу Миколаївського районного суду Львівської області від 08 липня 2020 року у справі № 447/1609/20.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 18 травня 2026 року.

Суддя     Анна Рябчун