ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5448/25 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: cудді-доповідача: Терези Ю.О., cуддів: Безименної Н.В., Черпака Ю.К., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (Відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (залучене співвідповідачем ухвалою суду від 14.07.2025) (далі - Відповідач - 2, Скаржник), у якому (з урахуванням заяви вх. №34668/25 від 07.07.2025 про зміну предмета позову) просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 16.01.2025 №971170121445 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 період роботи на підприємстві, з 05.08.1970 по 01.05.1972;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області перерахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком, згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 10 січня 2025 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.01.2025 №971170121445 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 05.08.1970 до 01.05.1972, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 10.01.2025.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що право Позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. У зв`язку з чим, період роботи з 05.08.1970 до 01.05.1972 підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи Позивача. Як наслідок, оскаржуване рішення про відмову у перерахунку пенсії з урахуванням відповідного стажу є протиправним.
Також суд першої інстанції, керуючись ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшов висновку, що з метою ефективного захисту прав Позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як територіального органу Пенсійного фонду України, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву Позивача, зарахувати спірний період до страхового стажу позивача та повторно розглянути її заяву про перерахунок пенсії від 10.01.2025. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і відзиву Позивача на апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Скаржник подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В апеляційній скарзі Скаржник зазначає, що період роботи Позивача у Черкаській ремонтно-будівельній конторі з 05.08.1970 по 01.05.1972 правомірно не зараховано до страхового стажу, оскільки записи в трудовій книжці розмиті та є розбіжність у даті звільнення (01.05.1972) та у даті наказу про звільнення (01.08.1972). У зв`язку з чим, прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії Позивача за заявою № 76 від 10.01.2025, адже період роботи з 05.08.1970 по 01.05.1972 потребує додаткового підтвердження.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечувала, звертала увагу на необґрунтованість і формальність рішення про відмову в перерахунку пенсії, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2025 та 03.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Скаржника на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
12.05.2026 за результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, у зв`язку зі звільненням судді-доповідача Бєлової Л.В., вказана апеляційна скарга надійшла до провадження судді-доповідача Терези Ю.О.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2026 справу прийнято до провадження новим складом суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
У цій справі жоден з учасників не заявляв клопотання про розгляд справи за їх участі, наявні у справі докази є достатніми для вирішення справи, тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, перевірені судом апеляційної інстанції
Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, 10.01.2025 Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії «зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2024» (зарахувати до страхового стажу період роботи з 05.08.1970 до 01.05.1972, запис № 5-6).
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у порядку екстериторіальності рішенням від 16.01.2025 № 971170121445 (а.с. 9) відмовило Позивачу в перерахунку пенсії, оскільки період роботи з 05.08.1970 по 01.05.1972 потребує додаткового підтвердження. У рішенні також зазначено, що, проаналізувавши матеріали електронної пенсійної справи та надані до заяви документи, встановлено, що період роботи Позивача в Черкаській ремонтно-будівельній конторі з 05.08.1970 по 01.05.1972 не враховано до страхового стажу, оскільки записи в трудовій книжці розмиті та є розбіжність в даті звільнення (01.05.1972) та в даті наказу про звільнення (01.08.1972). Додаткових документів заявниця не надала.
Листом від 20.01.2025 № 2300-0205-8/4647 (а.с. 8) Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило Позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішення.
Не погоджуючись з таким рішенням Відповідача-2, Позивач звернулася до суду з цим позовом.

Оцінка висновків суду першої інстанції і доводів учасників справи
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому колегія суддів, враховуючи положення ч. 1 ст. 308 КАС України, не перевіряє його законність та обґрунтованість у цій частині.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, при вирішенні справи колегія суддів виходить з такого.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XIІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XIІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерві.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно із ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Колегія суддів зазначає, що до 01.01.1975 трудові книжки оформлялися відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 09.07.1958 року № 620 (далі - Інструкція № 620).
Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції № 620 трудова книжка заповнювалася у присутності працівника не пізніше 5 днів після його прийому на роботу. В подальшому працівнику надавалося право ознайомитися з веденням записів в його трудовій книжці.
Пунктом 10 Інструкції № 620 передбачено, що відповідальність за організацію ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи або організації. Безпосередньо відповідає за своєчасне та правильне заповнення, зберігання, облік і видачу працівникам трудових книжок начальник відділу кадрів або уповноважена особа призначена наказом керівника підприємства, установи або організації.
Відповідно до п. 1, п. 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Пунктом 3 вказаного Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2025 у справі № 120/8471/23.
Суд першої інстанції правильно встановив, що, згідно з копією трудової книжки Позивача, у період з 05.08.1970 до 01.05.1972 вона працювала в Черкаській ремонтно-будівельній конторі.
Відмовляючи у зарахуванні вказаного вище періоду роботи до страхового стажу Позивача, пенсійний орган зазначив, що записи в трудовій книжці розмиті та є розбіжність в даті звільнення (01.05.1972) та в даті наказу про звільнення (01.08.1972).
За позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 11.11.2020 у справі № 677/831/17 зазначив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
В контексті обставин цієї справи та доводів Скаржника, покладених ним в основу свого рішення про відмову у перерахунку пенсії Позивачу, колегія суддів враховує й те, що за ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
У цьому випадку колегією суддів не встановлено, а матеріали справи не містять доказів звернення Скаржника до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем та відображених у його трудовій книжці відомостей щодо періодів роботи та страхового (трудового) стажу Позивача.
Отже, роблячи висновок про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивачу певного періоду роботи з огляду на наявність дефектів у заповненні трудової книжки позивача (у здійсненні записів у ній), Скаржник тягар доказування переклав на Позивача, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства. Орган Пенсійного фонду, свою позицію побудував виключно на припущеннях (сумнівах) щодо непідтвердження наявності у Позивача страхового (трудового) стажу у певний період.
Колегія суддів зазначає, що хоча витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, однак перекладання на Позивача обов`язку доказування і надання відомостей є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Тому колегія суддів вважає, що, відмовляючи у зарахуванні періоду роботи з 05.08.1970 до 01.05.1972 до страхового стажу Позивача внаслідок його непідтвердження коректними записами у трудовій книжці і, як наслідок, у перерахунку Позивачу пенсії за віком, Скаржник не діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). 
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірне рішення Скаржника не може відповідати критеріям законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.
Також суд першої інстанції обґрунтовано, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав Позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про зобов`язання Скаржника як територіального органу Пенсійного фонду України, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву Позивача, зарахувати спірний період до страхового стажу Позивача та повторно розглянути її заяву про перерахунок пенсії від 10.01.2025.
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування рішення в оскаржуваній частині відсутні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з положеннями статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи на підставі належних і допустимих доказів і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: Ю.О. Тереза

Судді: Н.В. Безименна

Ю.К. Черпак