ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/943/25	Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б. 	
Провадження № 22-ц/817/608/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №604/943/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2026 року, ухваленого суддею Сидорак Г.Б., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
у серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1352-2658 від 22 лютого 2024 року, яка становить 42650,00 грн та складається із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 9200 грн, простроченої заборгованості за відсотками в сумі 33450 грн, посилаючись на те, що у добровільному порядку погасити борг відповідач відмовляється, чим порушує майнові права позивача. Крім того, просить стягнути з позивача судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2422,40 грн. Позов мотивує тим, що 22.02.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1352-2658. Згідно з умовами кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 8400 грн. зі строком кредитування на 300 календарних днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка2,50 % в день; стандартна % ставка 2,50 % в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 14.07.2025 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 74410,00 грн, з яких: 9200 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 65210 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Оскільки позивачем було списано відповідачу 31760 грн заборгованості за нарахованими процентами та комісії, тому просить стягнути із відповідача 42650 грн, з яких: 9200 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 33450 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами та судові витрати. 
30 жовтня 2025 року заочним рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. 
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області суду від 02 лютого 2026 року заочне рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2025 року у справі №604/943/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасоване.
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23.02.2026 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1352-2658 від 22 лютого 2024 року в розмірі 42650 (сорок дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень, з яких: 9200,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 33450,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» понесені судові витрати у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) гривень 40 (сорок) копійок.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23.02.2026 у справі №604/943/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявниця вказує, що нарахована сума заборгованості не відповідає дійсності та розрахунок боргу в частині нарахованих процентів за користуванням кредитом не відповідає ні умовам договору, ні вимогам закону. 
Крім того, зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року визначено, а саме на час дії воєнного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування споживач не має нести відповідальності перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язань за споживчим кредитом
Від представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Богданової В.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Підволочиського районного суду від 23 лютого 2026 року у справі № 604/943/25 залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту з урахуванням укладеної додаткової угоди – 9200 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена ставка — 2,50 % в день; стандартна ставка - 2,50 % в день;
Зазначають, що відповідно до п.4.10. та 10.1 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою:стандартна процентна ставка становить 2,50% (дві цілих, п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою процентною ставкою); Знижена процентна ставка становить 2,50 % (дві цілих, п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору.
Вказують, що базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 14 днів), який він сам обирає при заповнення заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти Позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку - 300 днів).
Крім того, в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), підписаний відповідачкою ОСОБА_1 22.02.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором , зі змісту якого вбачається, що стандартна ставка – 2,5% в день; Знижена ставка – 2,5% в день. Також зазначено тип процентної ставки – фіксована. Строк кредитування - 300 днів. Базовий період – 14 календарних днів. Також у Паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування.
Отже, кредитний договір №1352-2658 від 22.02.2024 разом із Правилами надання споживчих кредитів та Паспортом споживчого кредиту ( Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.
Крім того звертають увагу, що відповідач не заперечує сам факт укладення Договору та отримання грошових коштів, а підписуючи кредитний договір та додатки до нього, що є його невід`ємною частиною, електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) C3985, погодилась та підтвердила ознайомлення з усіма його умовами.
Щодо порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 1352-2658 від 22.02.2024, то вказують, що до поданої позовної заяви по справі було долучено розрахунок заборгованості за договором 1352-2658 від 22.02.2024 року.
Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що:
за період 22.02.2024 року по 17.12.2024 року (включно) нарахування процентів відбувалось за Стандартною процентною ставкою - 2.50 %, що передбачено п.4.10. за кожен день користування Кредитом протягом всього строку кредитування.
07.03.2024 – відповідачем було внесено платіж на погашення заборгованості в розмірі 3 150,00 грн., який було враховано на погашення процентів за користування кредитними коштами.
15.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРКРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору відповідно до умов яких Відповідачу було надано додаткові грошові кошти у Кредит за Договором у сумі 800,00 грн. (міститься в матеріалах справи).
Таким чином, станом на 15.03.2024 основна сума боргу збільшилась з 8400,00 грн до 9200,00 грн.
31.08.2024 – відповідачем було внесено платіж на погашення заборгованості в розмірі 200,00 грн, який було враховано на погашення процентів за користування кредитними коштами.
Отже, з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким та зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих, не погашених відсотків відповідачем.
Звертають також увагу суду, що після закінчення строку кредитування, а саме після 17.12.2024 нарахування процентів за користування кредитом було зупинено, що також відображено в розрахунку заборгованості.
Крім цього, вказують, що згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», вбачається, що позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору.
Отже, позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п. 4.10. та 10.1. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.12. кредитного договору.
На підставі зазначеного, вважають, що умови спірного кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Крім цього, згідно з Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».Так, у п.17 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %».
Виходячи з цієї норми, законодавчо встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
- протягом перших 120 днів – 2,5% (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно);
- протягом наступних 120 днів – 1,5% (з 23.04.2024 по 20.08.2024 включно);
і лише з 21.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1%.
Таким чином оскільки, на дату укладення договору про відкриття кредитної лінії № 1352-2658 від 22.02.2024 та додаткової угоди від 15.03.2024 до договору про відкриття кредитної лінії № 1352-2658 від 22.02.2024 — діяли законодавчі обмеження, згідно з якими максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 2,50%. Договір та додаткова угода були укладені саме в цей перехідний період (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно), тому встановлена в договорі денна процентна ставка відповідала чинним вимогам законодавства та не перевищувала встановлених законодавчих обмежень на момент укладення Договору та Додаткової угоди.
Враховуючи викладене, вважають, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2026 року по справі № 604/943/25 про стягнення кредитної заборгованості прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено такі обставини.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 22.02.2024 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1352-2658 (далі – Договір).
Позичальник підписав договір за допомогою одноразового ідентифікатора С3985.
Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 п. 2 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договором.
Загальний розмір кредиту: 8400,00 гривень (п. 4.1. Договору). Дата надання/видачі Кредиту: 22.02.2024 (п. 4.2. Договору).
Базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду (п. 4.8. Договору).
Відповідно до п. 4.9. Договору, сплату процентів за користування Кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів дат, які є останніми днями відповідних базових періодів.
Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 2.50% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою). (п. 4.10. Договору).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту на підставі додаткової угоди не змінює строк кредитування. Дата повернення (виплати) кредиту 17.12.2024. (п. 4.12. Договору).
Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь Строк кредитування) складає 71 400 грн та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом (п. 4.14. Договору).
Відповідно до п. 8.5. Договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, що встановлена в п. 4.12 цього Договору.
Згідно п. 10.1. Договору, позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.п. 10.2, 10.3 цього Договору, користується програмами лояльності Кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою, яка ставка становить 2,50 % за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1352-2658 від 22.02.2024 (Графік платежів за договором), згідно з методикою Національного банку України, яка містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, загальна вартість кредиту становить 71400 грн, сума кредиту 8 400 грн; проценти за користування кредитом становлять 63000 грн.
Крім цього, ще додано паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови, та підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора А3985.
Як слідує із Додаткової угоди від 15.03.2024 до договору про відкриття кредитної лінії №1352-2658 від 22.02.2024, позичальник отримав від кредитодавця додаткові кошти у розмірі 800 грн.
Згідно листа від 22.07.2025, АТ КБ «Приватбанк» повідомляє ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019, за кредитним договором №1352-2658 на картку НОМЕР_1 , а саме: 22.02.2024 у сумі 8400 грн, номер платежу 2429025093; 15.03.2024 у сумі 800 грн, номер платежу 2437720023.
З довідки про перерахування суми кредиту № 1352-2658 від 22.02.2024 вбачається, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay здійснив видачу відповідачу коштів за кредитним договором 1352-2658 від 22.02.2024 на № платіжної картки НОМЕР_1 в сумі: 8400 грн, 22.02.2024, номер платежу 2429025093 та 800 грн, 15.03.2024, номер платежу 2437720023.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов кредитного договору.
В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Зокрема, із розрахунку заборгованості за кредитним договором №1352-2658 від 22.02.2024, станом на 14.07.2025 утворилась загальна сума заборгованості 74 410,00 грн, яка складається із: 9 200 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 65 210 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Разом з тим позивачем прийнято рішення про можливість застосування до ОСОБА_1 програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 31 760 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 42650 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка взятих на себе зобов`язань за кредитним договором за № 1352-2658 від 22.02.2024 належним чином не виконала, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 42 650, 00 грн.
Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону «Про електронну комерцію» (далі Закону) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. 
Матеріалами справи підтверджено та судом першої інстанції належним чином встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1352-2658 від 22.02.2024 із зазначенням у ньому усіх реквізитів відповідача, в тому числі паспортних даних, реєстраційного номера облікової картки платника податків, місця проживання, електрону адресу, рахунку позичальника, так і додаткова угода від 15.03.2024 до договору про відкриття кредитної лінії №1352-2658 від 22.02.2024 містять електронні підписи із одноразовими ідентифікаторами C3985, C6853, які відповідно до вимог ч.6 та 8 ст.11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» були власноручно введені відповідачкою для електронного підпису, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі договір про відкриття кредитної лінії (а.с.9 зворіт-11, 15 зворіт).
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо неправомірного нарахування відсотків за договором про відкриття кредитної лінії №1352-2658 від 22.02.2024, то слід зазначити таке.
Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії 1352-2658 від 22.02.2024, так і додаткової угоди від 15.03.2024 до договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 9 400 грн; строк кредитування 300 днів, дата повернення кредиту 17.12.2024 (п. 4.12 Договору); базовий період 14 днів (п. 4.8. Договору); стандартна процентна ставка становить 2,5 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою (п.п. 4.10 Договору).
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №1352-2658 від 22.02.2024 видно, що станом на 14.07.2025 утворилась загальна сума заборгованості 74 410,00 грн, яка складається із: 9 200 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 65 210 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Згідно з відомостями, що містяться у вищевказаному розрахунку заборгованості за кредитним договором №1352-2658 від 22.02.2024, кредитодавець нараховував проценти за процентною ставкою 2,50 % у період з 22.02.2024 по 17.12.2024.
Разом з цим, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.
Указаним Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %».
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %.
Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день.
Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» частиною 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вбачається з матеріалів справи, що договір між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 про відкриття кредитної лінії № 1352-2658 та додаткова угода до договору були укладені 22.02.2024 та 15.03.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору та додаткової угоди кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений Законом України «Про споживче кредитування», лише у розмірі 2, 5 %, 1,5% та 1% .
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.17) вбачається, що заборгованість відповідача за процентами в період з 22.02.2024 по 21.04.2024 нараховувалась за відсотковою ставкою 2.5 %, що не суперечить вимогам вищезазначених норм законодавства та становить 13360 грн.
Разом з тим, за період із 22.04.2024 по 19.08.2024 позивачем нараховувалися відсотки у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитом, тоді як максимальний розмір не міг перевищувати 1,5 %, а тому за вказаний період слід було нарахувати відсотки за користування кредитом з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів) * 138 грн (1,5% від 9200 грн ) = 16 560 грн, а за період із 20.08.2024 по 17.12.2024 – у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитом, тоді як максимальний розмір не міг перевищувати 1 %, тому за вказаний період із 20.08.2024 по 17.12.2024 (120), зважаючи на максимальну процентну ставку 1 %, відсотки за вказаний період не могли перевищувати 11040 (92 * 120) грн.
Відтак заборгованість за відсотками за вказаний період становить 37 610 грн (16 560 +11 040+13360 - 3350 сплата відповідачем заборгованості).
Однак, колегією суддів враховано, що позивачем прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг у вигляді часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 31 760 гривень, за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором у розмірі 42 650 гривень, яка і заявлена позивачем до стягнення згідно з пред`явленим до відповідача позовом. А тому, з урахуванням приписів статті 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного процесу колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 33 450 грн є обґрунтованими. 
Тому, доводи відповідачки в апеляційній скарзі про те, що нарахована сума заборгованості не відповідає дійсності та розрахунок боргу в частині нарахованих процентів за користуванням кредитом не відповідає на умовам договору, ні вимогам закону колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідачка не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довела відсутності заборгованості. 
Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідачка мала можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість ОСОБА_1 погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. 
Таким чином, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строк визначений сторонами, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 11352-2658 від 22.02.2024 в розмірі 42650,00 грн, яка складається із: 9 200 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 33450 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 
Щодо доводів заявниці в апеляційній скарзі про те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, на час дії воєнного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування споживач не має нести відповідальності перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, колегія суддів зазначає таке. 
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» і доповнено його п. 6-1, який встановлює нові правила звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання ним своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. 
У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. 
Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Отже, зміни до цього закону не передбачають звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення споживчого кредиту, сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів, тому доводи заявника в апеляційній скарзі в цій частині на увагу не заслуговують.
У цій справі позивачем не заявлені вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів через прострочення виконання зобов`язань відповідача за договором про споживче кредитування, отже це не є предметом спору, а звільнення боржника за кредитним договором від виконання зобов`язання по сплаті кредиту та процентів, законодавством не передбачено.
Отже, колегія суддів вважає, що норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , слід залишити без задоволення, рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2026 року без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення заборгованості, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2026 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча        Н. М. Храпак

Судді:        Б.О. Гірський

М.В. Хома