11.06.2026     Справа № 363/6499/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді       Чіркова Г.Є.,
при секретарі       Лещенко І.А.,
за участі позивачки       ОСОБА_1 ,
її представника        ОСОБА_2 ,
відповідачки        ОСОБА_3 ,
її представника        ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Мазур Руслан Леонідович, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частки такого майна,

встановив:

позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:
- встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім?єю без реєстрації шлюбу понад одинадцять років, а саме з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , майно, набуте нами під час спільного проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме: легковий автомобіль TOYOTA COROLLA VERSO, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером 3221886801:29:072:6014, площею 0,1 га; житловий будинок, з відповідними господарськими та побутовими надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером 3221884001:34:077:0001, площею 0,1612 га;
- у порядку поділу цього майна визнати за нею право власності на частину легкового автомобіля TOYOTA COROLLA VERSO, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , частину земельної ділянки з кадастровим номером 3221886801:29:072:6014, площею 0,1 га; 
- у порядку поділу цього майна збільшити частку та визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку, з відповідними господарськими та побутовими надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3221884001:34:077:0001, площею 0,1612 га;
- виключити зі спадкової маси у спадковій справі № 12/2025 після смерті ОСОБА_5 зазначене наступне майно.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона постійно проживала з померлим ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , які мали спільний бізнес, вели домашнє господарство, зробили ремонт в будинку, побудували гараж та навіс, посадили фруктовий сад та за час спільного проживання в спільну сумісну власність ними набуто зазначене вище майно.
Крім того, під час спільного проживання позивачкою від своєї матері – ОСОБА_6 , після продажу нею земельних ділянок 04.02.2022 року отримано грошові кошти в розмірі 650 550 грн., які використано для погашення заборгованості ОСОБА_5 за договором позики № 11702 від 30.11.2021 року та договором іпотеки № 11705 від 30.11.2021 року. Відтак, вважала, що майно викуплене з іпотеки за рахунок її коштів є об`єктом спільної сумісної власності, у зв`язку з чим вона набула право на частку в ньому та вважала наявними підстави для збільшення її розміру до 2/3 частин, а тому просила виключити відповідну частину майна зі складу спадкової маси.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що із позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, у зв`язку з цим просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки викладені в позові обставини дійсності не відповідають, а позивачка та померлий ОСОБА_5 спільно однією сім`єю не проживали.
Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи без участі.
Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Позивачка в суді позов підтримала та пояснила, що з січня 2014 року проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У період з 2014 по 2017 рік вони спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку її матері. За час спільного проживання вели спільне господарство та набули майно, зазначене у позовній заяві. Після смерті батька ОСОБА_5 вони переїхали до будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , де доглядали його матір. У 2020 році матір ОСОБА_5 померла. На момент її смерті існували значні боргові зобов`язання, пов`язані з витратами на лікування. У зв`язку з цим, ОСОБА_5 отримав позику в розмірі 356 700 грн, а житловий будинок і земельну ділянку під ним передав в іпотеку. В подальшому зазначена заборгованість погашена за рахунок коштів у розмірі 650 550 грн., переданих матір`ю позивачки під розписку після продажу земельних ділянок. З огляду на те, що погашення боргу відбулося за рахунок її коштів, вважала, що житловий будинок та земельна ділянка набули статусу спільної сумісної власності з ОСОБА_5 та вона має право на збільшення розміру частки в ньому. Крім того пояснила, що між нею та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3221886801:29:072:6014, за яким вона відчужила належну їй земельну ділянку на користь ОСОБА_5 . Зазначила, що таке переоформлення здійснено з метою уникнення можливого звернення стягнення на належне їй майно у зв`язку з наявними борговими зобов`язаннями. За час спільного проживання вони займалися спільною діяльністю, тримали шиномонтаж та магазин в с. Хотянівка, робили ремонт в будинку по АДРЕСА_1 , добудували гараж, посадили сад.
Відповідачка в суді просила у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_5 , який постійно проживав у будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , що успадкований ним від батьків. ОСОБА_5 ніколи не проживав із позивачкою однією сім`єю, а їхні відносини мали характер спільної діяльності та не були подібними до подружніх. Зазначила, що з 2017 року разом із братом по черзі (по 2 тижні) доглядали хвору після інсульту матір. Позивачка лише інколи відвідувала ОСОБА_5 , однак спільно з ним не проживала, участі в догляді за матір`ю не брала, а будь-яких ознак її постійного, спільного проживання у будинку разом з ОСОБА_5 не уснувало. Крім того, будинок є невеликим, складається з однієї житлової кімнати та прохідної кімнати, в якому умови проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_1 та хворою матір`ю не існувало. Також зазначила, що після знайомства з позивачкою брат ніколи не представляв її, як свою дружину. Щодо гаража пояснила, що його збудовано батьками, а ОСОБА_5 лише здійснив добудову. Брат весь час займався будівництвом, вся територія домоволодіння заставлена будівельними матеріалами, які він там постійно зберігав. У позивачки з її братом ніколи не було спільного побуту, ознак співмешкання та проживання жінки в ньому ніколи не існувало, будинок для цього не придатний, умови й побут в ньому для цього не утворені, ніяких жіночих речей для особистого користування в будинку ніколи не знаходилося.
Свідок ОСОБА_7 в суді пояснила, що знайома з позивачкою з 2015 року та підтримувала з нею дружні стосунки. ОСОБА_5 особисто знає з 2022 року. За місцем їх проживання вона ніколи не бувала, спільного побуту не бачила та підтвердити факт проживання саме однією сім`єю в суді не змогла. Зазначила, що бачила позивачку та ОСОБА_5 разом на шиномонтажі у с. Хотянівка, де вони спільно працювали і на її погляд були подружжям. Про їх відносини, як чоловіка і жінки їй відомо зі слів ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_8 (дочка позивачки 2004 року народження) пояснила, що з 2014 року ОСОБА_5 проживав разом з ними за адресою: АДРЕСА_1 , вони вели спільне господарство, а вона вважала його своїм вітчимом. Після цього, матір і вітчим переїхали до будинку по АДРЕСА_1 . Вона проживала також із своєю бабусею в с. Вища Дубечня. Постійним своїм житлом вважає будинок по АДРЕСА_2 , в АДРЕСА_1 . По АДРЕСА_1 , вона ніколи не проживала.
Свідок ОСОБА_9 в суді пояснив, що є двоюрідним братом ОСОБА_5 та постійно спілкувався з ним. Зазначив, що ОСОБА_5 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а позивачку вперше побачив у 2019 році. ОСОБА_5 називав її своєю знайомою, а не дружиною. Вказав, що спільного проживання ОСОБА_5 та позивачки не спостерігав, вважав їхні відносини діловими та пов`язаними зі спільною діяльністю у сфері торгівлі та шиномонтажу. 
Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що є двоюрідним братом ОСОБА_5 та знає позивачку з 2015 року. Зазначив, що між нею та ОСОБА_5 існували близькі стосунки та спільна діяльність, однак відносин, характерних для подружжя, він не спостерігав. ОСОБА_5 постійно проживав за адресаою: АДРЕСА_1 , доглядав свою матір разом із відповідачкою, а позивачку за місцем його проживання не бачив. Вважав, що сторони об`єднували переважно спільні майнові та господарські інтереси.
Свідок ОСОБА_11 в суді пояснила, що знайома з батьками ОСОБА_5 , з якими вони були кумами та сусідами. Зазначила, що ОСОБА_5 постійно проживав із батьками за адресою: АДРЕСА_1 , та ніколи не проживав із позивачкою. Спільного проживання чи сімейних відносин між ними не підтвердила, зазначивши, що позивачку за місцем проживання ОСОБА_5 не бачила. Також вказала, що він самостійно здійснював будівництво житлового будинку за власні кошти, спільного господарства та спільних фінансів з позивачкою в них не існувало.
Свідок ОСОБА_12 в суді пояснила, що знала батьків ОСОБА_5 , як сусідів. Періодично бачила позивачку за адресою: АДРЕСА_1 , однак не може стверджувати характер відносин ОСОБА_5 з позивачкою, факт їх спільного проживання не підтвердила.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданим 11 серпня 2025 року. 
Із довідки Пірнівської сільської ради № 03-43.41/500 від 18.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_5 з 25.06.1988 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день його смерті він один рахувався зареєстрованим за вказаною адресою.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема: 
- легковий автомобіль TOYOTA COROLLA VERSO, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; 
- земельну ділянку з кадастровим номером 3221886801:29:072:6014, площею 0,1 га; 
- житловий будинок, з відповідними господарськими та побутовими надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- земельну ділянку з кадастровим номером 3221884001:34:077:0001, площею 0,1612 га.
Належність цього майна померлому підтверджується:
- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , із якого вбачається, що легковий автомобіль TOYOTA COROLLA VERSO зареєстрований за ОСОБА_5 з 30 серпня 2022 року;
- свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1228 від 19 листопада 2021 року, із якого вбачається, що ОСОБА_5 прийняв у спадщину після смерті свого батька ОСОБА_13 житловий будинок номер АДРЕСА_1 ;
- свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1229 від 19 листопада 2021 року, із якого вбачається, що ОСОБА_5 прийняв у спадщину після смерті свого батька ОСОБА_13 земельну ділянку площею 0,1612 га, кадастровий номер 3221884001:34:077:0001;
- інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 448567234 від 21.10.2025 року, із якої вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221884001:34:077:0001, площею 0,1612 га та житловий будинок, з відповідними господарськими та побутовими надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 зареєстровано з 29 листопада 2021 року та на земельну ділянку з кадастровим номером 3221886801:29:072:6014, площею 0,1 га з 28 грудня 2021 року;
- даними технічного паспорту від 20 жовтня 2021 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який збудовано в 1965 році, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Із матеріалів справи також вбачається, що 30 листопада 2021 року між ОСОБА_14 (позикодавець) та ОСОБА_5 (позичальник) укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований за №11702, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник в строк до 30 листопада 2022 року прийняв у власність грошові кошти в розмірі 356 120 грн., що є еквівалентом суми - 13 000,00 доларів США.
Також 30 листопада 2021 року між ОСОБА_14 (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодавцем) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований за №11703, за умовами якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку кадастровий номер 3221884001:34:077:0001, плошею 0.1612 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
28 грудня 2021 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В. та зареєстрований за №2437, за умовами якого продавець продала покупцю за 30 000 грн. земельну ділянку з кадастровим номером 3221886801:29:072:6014, площею 0,1 га, розташовану в урочищі «Зайків пісок» в с. Пірнове Вишгородського району Київської області, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства.
04 січня 2022 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_15 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В. та зареєстрований за №13, за умовами якого продавець передала у власність покупцю за 451 800 грн. земельну ділянку з кадастровим номером 3221884001:38:084:0169, площею 0,1590 га, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
04 січня 2022 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_15 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В. та зареєстрований за №15, за умовами якого продавець передала у власність покупцю за 198 750 грн. земельну ділянку з кадастровим номером 3221884001:34:084:6023, площею 0,0684 га, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
18 вересня 2025 року на підставі заяви ОСОБА_3 приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Мазуром Р.Л. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 заведено спадкову справу №12/2025. 
17 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про прийняття спадщини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_13 та ОСОБА_16 .
Зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 09 червня 2004 році зареєстрували шлюб, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії № НОМЕР_6 розірвано 10 жовтня 2014 року.
З розписки від 04 січня 2022 року складеної ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_6 передала своїй дочці ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 650 000 грн., які отримала від продажу 04 січня 2022 року земельних діляннок, для погашення боргу згідно договору позики від 30 листопада 2021 року.
З розписки від 13 травня 2022 року складеної ОСОБА_19 вбачається, що померлий ОСОБА_5 погасив перед ОСОБА_14 заборгованість за договором позики від 13 листопада 2021 року.
З довідки № 73 від 26 вересня 2021 року Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Вишгородської міської ради Хотянівська амбулаторія загальної практки сімейної медицини вбачається, що ОСОБА_1 приймала участь в догляді, отриманні рецепців на лікарські засоби в Хотянівській АЗПСМ, їх купівлі та прийманням пацієнткою ОСОБА_16 в період з 30.04.2019 року по 15.01.2020 рік.
До матеріалів справи позивачкою долучено видаткові та складські накладні, бухгалтерські документи про придбання будівельних матеріалів на різні суми в період з 2023 по 2025 роки, замовником яких є ОСОБА_5 , а також договір оренди №10 від 22 жовтня 2022 року, укладений між ПМП «Роал» (орендодавець) та ОСОБА_5 (орендар), за умовами якого орендодавець передав орендарю в тиичасове платне користування об`єкт нерухомого майна площею 28 кв.м., із яких вбачаються ознаки спільної діяльності ОСОБА_1 з померлим.
Згідно звіту про незалежну оцінку колісного транспортного засобу ФОП ОСОБА_20 , ринкова вартість автомобіля COROLLA VERSO, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 275 100 грн.
Відповідно до звіту про незалежну оцінку земельної ділянки ФОП ОСОБА_20 , ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3221886801:29:072:6014 становить 233 110 грн.
Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомості ФОП ОСОБА_20 , ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3221884001:34:077:0001 становить 752 грн. 530 коп., а ринкова вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 – 534 670 грн., загальна вартість об`єкту – 1 287 200 грн.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених 
Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
У постанові КЦС ВС від 11.04.2023 року в справі №165/2346/20 зроблено правовий висновок про те, що встановлення факту проживання однією сім?єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв?язку із цим взаємних прав та обов?язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов?язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. 
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім?єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15 (провадження N? 61-30273св18) вказано, що «для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім?єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім?ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов?язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. 
Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів, самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов?язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі №204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).
Для встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім?єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім?ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов?язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила – стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

Оцінюючи подані сторонами докази у їх сукупності відповідно до вимог статей 76–81, 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено наявності між нею та ОСОБА_5 фактичних шлюбних відносин у розумінні вимог статті 74 СК України.
Так, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідним є підтвердження сукупності обставин, які свідчать про наявність між особами відносин, притаманних подружжю, а саме: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності усталеного спільного побуту, спільної участі в утриманні житла, майна, його ремонт, спільного харчування, піклування один про одного, тощо.
Такі обставини по справі не встановлено і достатні докази існування таких взаємовідносин між позивачкою та померлим ОСОБА_5 суду не надано. 
Допитані в суді свідки  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спростовують доводи позивачки про спільне проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю.
Свідки ствердили, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 існували інші відносини, які подружжю не притаманні та мають ознаки спільної діяльності, їхнє спільне проживання, як чоловіка і жінки, свідки заперечили.
Показання свідка ОСОБА_7 підтверджують обставини саме спільної діяльності, яка здійснувалася ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не в побуті.
Аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позивачкою не доведено в достатньому обсязі факту спільного проживання з ОСОБА_5 , ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, здійснення систематичних спільних витрат, спільного побуту та набуття майна в інтересах сім`ї протягом періоду з 2014 року по 10 серпня 2025 року.
Самі тільки показання в суді дочки позивачки – ОСОБА_8 , про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є недостатніми і незмістовними, коли сама дочка по АДРЕСА_1 , ніколи не проживала.
Сукупність досліджених в суді письмових доказів про укладені договори, розрахунки, купівлю-продаж земельних ділянок, перерахунок коштів, придбання матеріалів, вказують саме на існування спільної діяльності, яка має на меті отримання вигоди, а не на відносини, які притаманні подружжю, як членів однієї сім`ї, що мають спільний побут.
На підтвердження своїх вимог позивачка посилалась, зокрема, на здійснення грошових переказів на банківський рахунок ОСОБА_5 , надання йому фінансової допомоги, участь у похованні померлого, спільні фотознімки та відеозаписи, а також на довідку органу місцевого самоврядування про проживання однією сім`єю.
Разом з тим, надана банківська виписка АТ КБ «ПриватБанк» №8NKVUMK2ON074V17 від 08 вересня 2025 року підтверджує лише факт перерахування коштів на банківський рахунок ОСОБА_5 за період березня по серпень 2025 року та існування між позивачкою і ОСОБА_5 певних майнових та ділових відносин, про що також зазначали допитані у судовому засіданні свідки  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Водночас, сама по собі така обставина існування між сторонами сімейних відносин, притаманних подружжю, у розумінні статті 74 СК України, не підтверджує.
Також суд звертає увагу і на те, що доводи позову про погашення заборгованості за договором позики ОСОБА_5 згідно письмової розписки від 04 січня 2022 року про виникнення права спільної власності на предмет іпотеки за обставин викладених в позові свідчити не може, що на вимогах Закону не ґрунтується, коли самі тільки ці письмові розписки від імені ОСОБА_1 про існування фактичних шлюбних відносин і спільного проживання не свідчать. 
Суд також враховує доводи відповідачки про те, що на поданих позивачкою розписках відсутній підпис ОСОБА_5 , а відтак у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази фактичного отримання ним зазначених у них коштів. За таких обставин, вказані документи того доказового значення, на яке посилається позивачка як на підтвердження своїх вимог по справі не мають.
Не підтверджує факту проживання однією сім`єю і довідка Київського обласного бюро судово-медичної експертизи щодо понесення ОСОБА_1 витрат на поховання ОСОБА_5 , оскільки сама по собі участь особи в організації поховання померлого про існування між ними фактичних шлюбних відносин не свідчить. 
Також суд не бере до уваги як допустимий доказ довідку Пірнівської сільської ради Лебедівського старостинського округу № 4 №137 від 01 вересня 2025 року про проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю, ведення ними спільного господарства та спільного побуту, оскілки під час судового розгляду з показань свідків  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 встановлено, що староста ОСОБА_21 обіймає вказану посаду лише з 2022 року, а тому не міг безпосередньо сприймати та достовірно підтвердити в суді обставини спільного проживання сторін з 2014 року. Крім того, відомості, викладені у зазначеній довідці, спростовуються показаннями допитаних у справі свідків  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Надані позивачкою фото- та відеоматеріали, які відображають спільне проведення дозвілля та святкування дня народження її доньки у 2014 році за участю ОСОБА_5 , самі по собі не можуть свідчити про існування між сторонами сталих сімейних відносин, притаманних подружжю в період з 2014 року по день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такі матеріали лише підтверджують факт знайомства та спілкування сторін, але не доводять ведення ними спільного сімейного життя.
При цьому, показання допитаних свідків  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 свідчать про те, що взаємовідносини між позивачкою та ОСОБА_5 пов`язані переважно зі спільною господарською діяльністю та діловими інтересами у сфері торгівлі, надання послуг шиномонтажу, придбання будівельних матеріалів, тощо. Жоден із свідків не підтвердив наявності між ними спільного бюджету, спільного ведення домашнього господарства, систематичного спільного побуту чи інших достатніх ознак сімейних відносин, характерних для подружжя. 
Натомість, свідки сторони відповідача послідовно зазначали, що ОСОБА_5 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно разом з відповідачкою доглядав матір, а позивачка за місцем його проживання постійно не перебувала, яка відвідувала будинок епізодично, в якому її особисті речі і жіночий побут не налагоджений.
Суд також враховує пояснення відповідачки про відсутність будь-яких ознак постійного проживання позивачки у будинку ОСОБА_5 , зокрема її особистих речей, а також про фактичні умови будинку, які не свідчили про ведення сторонами спільного сімейного побуту.
Інші надані позивачкою докази, зокрема документи щодо придбання будівельних матеріалів та здійснення окремих платежів на користь ОСОБА_5 , наявності між сторонами фактичних шлюбних відносин також не підтверджують, а лише можуть свідчити про їх спільну господарську або майнову діяльність.
За таких обставин, суд доходить висновку, що факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2014 року по 10 серпня 2025 року за обставин викладених у позові належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджений.
Оскільки вимоги про визнання спірного майна спільною сумісною власністю, визначення часток у ньому, виключення відповідного майна зі складу спадщини та інші похідні вимоги ґрунтуються саме на доведеності факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутність доказів такого факту і його недоведення виключає наявність правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог.
Посилання позивачки на погашення зобов`язань ОСОБА_5 за рахунок коштів, отриманих від її матері, не породжує у неї права власності на належне спадкодавцю майно та не є самостійною підставою для визнання за нею права на частку у такому майні
Відтак, порушених прав позивачки, які б підлягали захисту у цій справі не встановлено, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.
На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити. 
Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачка: ОСОБА_3 , РНОКПП – НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Третя особа: Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Мазур Руслан Леонідович, знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, пр. Івана Мазепи, 8, оф. 310.

Суддя