ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року 	м. Чернівці	Справа № 926/1013/26	

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гурина М.О., за участю секретаря судового засідання Скрипник Д.М., розглянувши матеріали справи 

за позовом Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради (58029, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 176, код ЄДРПОУ 44327100)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлосервіс» (58032, м.Чернівці, Бульвар Героїв Крут, буд. 5, код ЄДРПОУ 38345525)

про стягнення неустойки в сумі 272775, 84 грн

Представники сторін:
від позивача – Філіп М.О. – представник;
від відповідача – не з`явився.

1. Стислий виклад позицій учасників справи.
Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлосервіс» про стягнення неустойки за договором №440 від 18.09.2025 на суму 272775, 84 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.09.2025 між Департаментом інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради (далі – замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлосервіс» (далі - постачальник) укладено договір №440, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язався передати замовнику у власність аншлаги (надалі - товар) відповідно до Специфікації (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору, а замовник, у свою чергу, зобов`язався прийняти й оплатити названий товар. Місце поставки та монтажу товару: Чернівецька область, м. Чернівці (конкретні місця монтажу вказані в Додатку № 1 «Специфікація») (пункт 4.1.3. договору).
Однак, у період дії договору постачальником було поставлено товар на суму 295151,09 грн у кількості 420 шт., що підтверджується видатковими накладними № 1-6 від 15.12.2025, відповідними сертифікатами та доказами встановлення товару (фотографії). Натомість, відповідачем не поставлено товар у кількості 2426 шт. на загальну суму 1704848,91 грн, як наслідок, листом № 23/01-12/6558 від 23.12.2025 замовником розірвано договір в односторонньому порядку на підставі пункту 6.2.1. договору (останній день дії договору – 28.12.2025 року). Крім того, за неналежне виконання свого зобов`язання, у відповідності до пункту 7.5. договору, позивач нарахував пеню у розмірі 272775,84 грн, яку просить стягнути у судовому порядку.
Відповідач наданим правом на подання відзиву не скористався, жодних пояснень на предмет спору не надав.
2. Рух справи.
13.03.2026 відділом документального забезпечення та аналітичної роботи суду матеріали позовної заяви зареєстровані за вх.№1013.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2026 позовну заяву передано судді Гурину М.О.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17.03.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 09.04.2026.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 09.04.2026 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 06.05.2026.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 06.05.2026 закрито підготовче провадження у справі №926/1013/26, призначено справу до розгляду по суті на 25.05.2026.
На призначений день розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов.
Відповідач у судове засідання не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки свого представника в суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання ухвал на адресу реєстрації, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до частини дев`ятої статті 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі наявних матеріалів без участі представника відповідача.
3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.
18.09.2025 між Департаментом інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлосервіс» укладено договір №440 за умовами якого Постачальник зобов`язується передати Замовнику у власність аншлаги (надалі - Товар) відповідно до Специфікації (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти й оплатити названий Товар (п. 1.1. договору).
Пунктом 1.2. Договору встановлено, що ціна Товару встановлюється в національній валюті України та вказується в Специфікації, яка зазначена в п. 1.1. Договору.
Загальна вартість Договору визначається загальною вартістю Товару відповідно до Специфікації, зазначеної в п. 1.1. Договору, та становить 2000000,00 грн без ПДВ (п. 1.3. договору).
У відповідності до 4.1.1. Договору термін поставки Товару: згідно календарного графіка наданого Замовником після укладання Договору, але не пізніше 15.12.2025 (враховуючи зміни внесені додатковим договором № 2 від 28.11.2025 року). З метою забезпечення своєчасного контролю за якістю наданих послуг, Постачальник зобов`язаний погодити конкретну дату та час поставки та монтажу Товару із Замовником за 7 календарних днів до такої поставки та монтажу.
Відповідно до пункту 10.1. Договору він набирає сили з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2025.
Місце поставки та монтажу товару: Чернівецька область, м. Чернівці (конкретні місця монтажу вказані в Додатку № 1 «Специфікація») (пункт 4.1.3. договору).
Товар вважається поставленим Постачальником після підписання Сторонами видаткової накладної. 4.2. Датою поставки Товару вважається дата підписання видаткової накладної (пункт 4.1.4. договору).
Постачальник надає Замовнику такі товаросупроводжувальні документи: видаткову накладну з переліком адрес щодо місця поставки Товару; сертифікати/паспорти та інші документи, які підтверджують якість предмету закупівлі, докази встановлення кожного аншлагу (фотографії) (пункт 4.3. договору).
Згідно п. 6.2.1 Договору, Замовник має право достроково розірвати цей Договір у разі невиконання зобов`язань Постачальником. У цьому випадку Договір вважається розірваним через 5 календарних днів з дня направлення Замовником Постачальнику письмового повідомлення про односторонню відмову від цього Договору рекомендованим листом з повідомленням про вручення або електронною поштою із вкладеним файлом формату PDF, що містить скан-копію повідомлення про односторонню відмову від Договору.
Пункт 6.3.2 договору передбачає, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у порядку, у строки та в місці, визначені цим Договором.
Пунктом 7.5. договору встановлено, що за порушення терміну поставки або у разі недопоставки Товару Постачальник виплачує пеню у розмірі 2% від суми недопоставленого Товару, за кожен день прострочення.
На виконання Договору відповідачем було поставлено товар на суму 295151,09 грн у кількості 420 шт., що підтверджується видатковими накладними №1-6 від 15.12.2025, наданими відповідними сертифікатами та доказами встановлення Товару (фотографії) 
Натомість, відповідачем у визначені строки не поставлено Товар у кількості 2426 шт. на загальну суму 1704848,91 грн, як наслідок, листом від 23.12.2025 №23/01-12/6558 Замовником розірвано договір в односторонньому порядку на підставі пункту 6.2.1. договору (останній день дії договору – 28.12.2025).
Крім того, цим же листом від 23.12.2025 №23/01-12/6558 позивач вимагав у відповідача сплати 272775,84 грн пені за порушення строку поставки товару.
Факт направлення вищевказаної претензії підтверджується рекомендованим повідомленням про надіслання поштового відправлення та фіскальним чеком Укрпошти.
Оскільки, відповідачем залишена вищевказана претензія без реагування позивач звернувся з даним позовом до суду.
4. Мотиви, якими керується суд та застосоване ним законодавство.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.6 ст.627 ЦК України).
Як визначено ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України).
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч.1 ст.664 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).
Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судом, на виконання умов договору відповідачем було поставлено товар тільки частково на суму 295151,09 грн у кількості 420 шт. Натомість, відповідачем у визначені строки не поставлено Товар у кількості 2426 шт. на загальну суму 1704848,91 грн.
В подальшому, позивач 23.12.2025 направив відповідачу листа №23/01-12/6558 з повідомленням про односторонню відмову від договору та вимогою сплати 272775,84 грн пені за порушення строку поставки товару.
Суд дійшов висновку, що відповідач з 16.12.2025 по 23.12.2025 прострочив виконання свого зобов`язання щодо поставки замовленого позивачем товару на 8 днів.
Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст.549 ЦК України конкретизовано визначення штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У пункті 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що: пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання; до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення є мірою відповідальності.
Таким чином, пеня у договорі мала безпосередню мету стимулювати відповідача до виконання зобов`язання; за її допомогою забезпечуються права позивача шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; вона стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання відповідачем, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.
Пунктом 7.5 Договору сторони визначили, що за порушення терміну поставки або у разі недопоставки Товару Постачальник виплачує пеню у розмірі 2% від суми недопоставленого Товару, за кожен день прострочення.
Так, як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку, Позивачем, у відповідності до п.7.5. договору, здійснено нарахування пені у розмірі 2% від суми недопоставленого Товару (1704848,91 грн) за кожен день прострочення (16.12.2025 по 23.12.2025 включно).
Однак, суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
За статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з преамбулою вказаного Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.
Таким чином, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.
Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України є сталою та, зокрема, викладена в постановах Верховного Суду від 04.07.2024 у справі № 910/4629/21, від 23.10.2025 у справі № 910/16298/24.
Крім того, частину третю статті 549 ЦК України доповнено абзацом другим згідно із Законом № 4196-IX від 09.01.2025 та встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
За таких обставин, здійснивши перерахунок пені за період прострочення з 16.12.2025 по 23.12.2025 включно, суд встановив, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню – на суму 11583,63 грн.

Сума боргу	Період прострочення	Кількість днів прострочення/Кількість днів у році	Розмір облікової ставки НБУ	Розмір облікової ставки НБУ x 2	Сума пені за період прострочення	
1704848.91	16.12.2025- 23.12.2025	8 / 365	15.5%	31%	11583.63	
Загальна сума	11583.63	

В іншій частині вимог про стягнення пені в сумі 261192,21 грн слід відмовити за необґрунтованістю.
Також суд звертає увагу, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява №18390/91. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).
5. Висновки за наслідками розгляду справи.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
6. Розподіл судових витрат.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За позовні вимоги сплачено 2662,40 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №173 від 09.03.2026.
З огляду на те, що позов визнано обґрунтованим в частині стягнення 11583,63 грн із заявлених до стягнення 272775,84 грн, судові збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 113,15 грн покладається на відповідача. Решта судового збору у розмірі 2549,25 грн залишається за позивачем.
Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд –

У Х В А Л И В :
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлосервіс» (58032, м.Чернівці, Бульвар Героїв Крут, буд. 5, код ЄДРПОУ 38345525) на користь Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради (58029, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 176, код ЄДРПОУ 44327100) 11583,63 грн пені та 113,15 грн судового збору. 
3. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
4. З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 26.05.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Гурин

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.