Номер провадження 2/754/202/26
Справа №754/11351/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

18 травня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Сенюти В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини після досягнення найстаршою дитиною повноліття, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини після досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Позиції учасників справи
Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 03.06.2006 по 24.11.2016. Згідно рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21.07.2017 та рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.09.2017 з ОСОБА_3 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2017 і до досягнення дітьми повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із досягненням повноліття сином ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_4 стягуються з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/6 частини його доходу. Проте, неповнолітній син ОСОБА_5 з 2019 року щорічно проходить обстеження та лікування у профільних спеціалістів КМДГЦ в ДКЛ № 9 Подільського району м. Києва та КМКЛ № 1 з приводу встановлених йому діагнозів. З 2023 року менший син ОСОБА_5 потребує періодичного обстеження в офтальмологічному центрі з метою корегування та придбання окулярів. З 2024 року ОСОБА_5 потребує, призначеного лікарем - ендокринологом, режиму харчування та лікування з приводу встановленої дисфункції гіпоталамусу, консультування лікаря - дерматолога щодо акне та тривалого продовженого лікування. Крім того позивачка сплачує навчання в дистанційній школі «Оптіма», навчання в якій пов`язане із станом здоров`я сина (енурез та енкопрез) та сімейними обставинами. Також наявні витрати на навчання сина на музичних інструментах, внески за участь сина в музичних конкурсах і фестивалях, тренування в школі бойового гапака, в малій комп`ютерній академії «ШАГ» (вартість якого становить 19000,00 грн на рік), відпочинок та оздоровлення сина. Також у зв`язку із досягненням сином підліткового віку, ОСОБА_5 потребує збільшеного харчування та частішого придбання одягу та взуття. Відповідач в свою чергу має стабільний дохід, є пенсіонером Генеральної прокуратури України. Отже, аліменти у розмірі 1/6 частини доходу відповідача, що становить 3935,00 грн, який наразі стягується не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітнього сина. Разом з тим, враховуючи розмір аліментів, що стягується з відповідача на утримання неповнолітнього сина, позивачка просить визначити розмір аліментів в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07.09.2017 змінено рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів. Так, з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.04.17 на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття. Апеляційна інстанція при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів врахувала всі обставини справи та ухвалила законне рішення, яке сторонами не оскаржувалось і є чинним. У відповідача заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Позивачка без погодження із відповідачем, як батьком дитини, оформила сина в школу дистанційного навчання « Оптіма » та малу комп`ютерну академію «ШАГ», прирікаючи дитину навчатися постійно за дисплеєм, що негативно впливає на зір дитини та сприяло ряду захворювань сина. З березня 2017 року позивачка позбавила відповідача та його батьків можливість спілкуватися із неповнолітнім ОСОБА_4 , повнолітнім сином ОСОБА_2 та негативно налаштовує дітей проти батька. У зв`язку із відсутністю можливості спілкуватися із дітьми, відповідач про досягнення та потреби дитини дізнався лише з матеріалів справи та доказів, які долучені до матеріалів справи. Відповідач вказав, що є пенсіонером, отримує пенсію. Після щомісячних відрахувань, дохід відповідача становить у розмірі 19675 грн. Крім того, відповідач та діти- ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є власниками квартири АДРЕСА_1 , проте, утриманням вказаного майно займається виключно відповідач. Відповідач в свою чергу за станом свого здоров`я не може працювати та отримувати додатковий дохід. Враховуючи стан здоров`я відповідача та складний матеріальний стан, відповідач не має змоги виплачувати аліменти у збільшеному розмірі.
Позивачка подала відповідь на відзив, відповідно до якого просила позов задовольнити з викладених підстав. Позивачка підтверджує ту обставину, що на даний час з відповідача стягуються аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини доходу відповідача. Заборгованість дійсно відсутня зі сплати аліментів. Позивачка вказує на те, що вона отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 59118,75 грн та утримує трьох осіб: себе, неповнолітнього сина ОСОБА_4 та повнолітнього сина ОСОБА_2 . Проте, фінансовий стан відповідача майже дорівнює фінансовому стану кожного з членів сім`ї позивачки. Разом з тим, розмір аліментів 1/6 частини від доходу відповідача є недостатнім для забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку неповнолітнього сина ОСОБА_4 і в жодній мірі не покриває інші його потреби. Крім того, на утриманні позивачки перебуває повнолітній син ОСОБА_2 , навчання якого також оплачує позивачка. Позивачка отримала кредит в АТ КБ «ПриватБанк» для оплати підготовки сина ОСОБА_2 до складання ЗНО. Позивачка проживає окремо з дітьми та вимушена нести витрати за комунальні платежі, а також потребує кошти для власного лікування. Твердження відповідача про те, що позивачка позбавляє відповідача та його родину спілкуватися із дітьми спростовується матеріалами цивільних справ №754/11349/25 та № 754/11350/25, які перебувають в провадженні Деснянського районного суду міста Києва. Доводи відповідача щодо погіршення стану зору дитини у зв`язку навчанням в онлайн школі «Оптіма» та комп`ютерній академії «Шаг» нічим не підтверджені. Переведення дитини до онлайн школи зумовлено рекомендацією психолога. Витрати відповідача на квартиру АДРЕСА_2 , які не обраховуються лічильниками становить 1609,58 грн, що є не значною сумою, яку відповідач може дозволити сплачувати. Інші витрати за комунальні послуги відповідач сплачує виключно в межах спожитих ним послуг та з урахуванням показників лічильників. Долучені відповідачем медичної документації не доводять незадовільний стан його здоров`я. Витрати відповідача на утримання його матері заперечує, оскільки остання є інвалідом 3 групи та не потребує сторонньої допомоги, перебуває у шлюбі з ОСОБА_13 , суддею господарського суду Черкаської області у відставці, який отримує довічне грошове утримання. Твердження відповідача щодо складного матеріального стану заперечує, оскільки відповідач є власником земельної ділянки в садовому товаристві «Надія», гаражу в гаражному кооперативі в м. Черкаси та автомобіля Fiat Nuovo Doblo 2013 року випуску. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 подав письмові пояснення, відповідно до яких позов своєї матері підтримує та просить задовольнити. Вказав, що він та його молодший брат перебувають на утриманні позивачки - своєї матері, яка належним чином виконує свої обов`язки, здійснює догляд за дітьми, оплачує їх навчання, лікування та дозвілля. Відповідач в свою чергу ухиляється від матеріального забезпечення дітей. Частка доходу відповідача у розмірі 1/6, яка продовжує стягуватися на утримання брата ОСОБА_4 є явно недостатньою і не відповідає всім потребам молодшого брата.
Процесуальні дії та рішення суду
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05.08.2025 позовну заяву визнано неподаною та повернуто.
Постановою Київського апеляційного суду від 16.12.2025 ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05.08.2025 скасовано , направлено справу для продовження розгляду.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.12.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого є позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07.09.2017 змінено рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21.07.2017 в частині визначення розміру аліментів. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2017 і до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.02.2026 у справі № 754/11350/25, з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати у розмірі 16765,00 грн.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2026 у справі № 754/11349/25 стягнуто з відповідача на користь повнолітнього сина на період навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 04.07.2025.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положення ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно до ч. 3 ст. 51 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Під час розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд може змінити розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20, від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22, від 30.03. 2023 у справі № 509/5304/20, від 14.06.2023 у справі № 758/8284/21.
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України).
Відповідно до письмових матеріалів справи, позивачка вказує на те, що передумовою її звернення до суду із вказаним позовом є досягнення найстаршим сином повноліття, відтак є необхідність у захисті прав неповнолітнього сина ОСОБА_4 згідно ч. 3 ст. 183 СК України та просить визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/5 частки від доходу відповідача. 
Серед наведеного обґрунтування вказаного розміру аліментів, позивачка зазначає про зміни у потребах сина - оплата навчання в онлайн школі, що викликано психологічним станом сина (рекомендація психолога), навчання сина в комп`ютерній та музичній школах (розвиток його здібностей), стан здоров`я дитини (наявність гастроентерологічних та ендокринологічних захворювань).
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу.
Від підстав позову потрібно відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин. Такий підхід є сталим та знайшов відображення, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження №12-15гс19) від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), від 22.10.2022 у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21), від 27.11.2024 у справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23), від 16.04.2025 у справі № 924/971/23 (провадження № 12-25гс24).
Принцип jura novit curia («суд знає закони»), зокрема, полягає у тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum dabo tibi ius).
Неправильна або неповна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
У зв`язку із вище навденим, відсутність посилання позивачки у позовній заяві на статтю 192 СК України не є підставою для відмови в задоволенні пред`явленого позову, оскільки під час вирішення справи суд враховує підставу (обґрунтування) та предмет позовних вимог.
Отже, на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 07.09.2017, суд апеляційної інстанції стягнув з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2017 і до досягнення дітьми повноліття. 
10.10.2024 після досягнення найстаршим сином - ОСОБА_2 повноліття, розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з жовтня 2024 становить - 1/6 частки доходу відповідача. Вказана обставина визнається всіма учасниками у справах у їх письмових заявах, відтак згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Позивачка, просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/5 частки від усіх доходів відповідача замість 1/6 частки, відтак суд приходить до висновку, що позивачка, звернувшись із вказаним позовом фактично просить збільшити встановлений судом розмір аліментів. 
У статті 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Положення п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Отже, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню, зокрема і стаття 192 СК України, оскільки стаття 183 СК України регулює питання визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а не порядок збільшення такого розміру щодо визначеної іншим судовим рішенням частки, яка припадає на неповнолітню іншу дитину після досягнення повноліття старшою дитиною.
Наведені позивачкою підстави для збільшення розміру аліментів, що зумовлено збільшенням витрат позивачки на утримання неповнолітнього сина у зв`язку із його станом здоров`я, розвитком його здібностей не охоплюється положенням та не є підставою для збільшення визначеного розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, а охоплюється положенням ст. 185 СК України, що регулює питання стягнення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо).
Крім того, надані медичні висновки офтольмолога на ім`я позивачки, як доказ можливого погіршення її стану здоров`я, як одержувача аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки останні датовані 2023 та 2025 роками, проте дані, що існували на період ухвалення судового рішення апеляційною інстанцією матеріали справи не містять, що унеможливлює суд дійти висновку про погіршення стану здоров`я позивачки.
Надані позивачкою медичні довідки від 23.06.2013 та результат МРТ обстеження від 13.01.2025, як доказ погіршення стану здоров`я позивачки - одержувача аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки з наданої медичної документації неможливо встановити вказану обставину.
Доводи позивачки про те, що матеріальний стан відповідача покращився суд вважає неспроможними, оскільки письмові матеріали справи всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не містять доказів того, що відповідач майно у вигляді: земельної ділянки, гаражу та автомобіля набув після 2017 року. Крім того, позивачка у відповіді на відзив вказала, що автомобіль було придбано у період шлюбу.
Крім того, враховуючи те, що суд дійшов висновку про те, що мова йде про зміну встановленого судом розміру аліментів, відтак враховуючи роз`яснення, що міститься у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не від дня пред`явлення позову до суду, як позивачка вказала у прохальній частині позовної заяви.
Доводи відповідача про перебування батьків на його утриманні, суд до уваги не приймає, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач не надав суду належні, достовірні та допустимі докази вказаному. 
Доводи відповідача про стан його здоров`я є неспроможними та спростовуються письмовими матеріали справи.
Крім того, суд звертає увагу на те, що з відповідача на утримання його двох синів стягуються аліменти у розмірі: 1/5 на повнолітнього сина у зв`язку із його навчанням (справа № 754/11349/25) та 1/6 на неповнолітнього сина, отже загальний розмір, який стягується - становить 11/30, що відповідає 0,367 %, та є більшим розміром, ніж позивачка отримувала до досягнення старшим сином повноліття.
Отже, враховуючи те, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених ст. 192 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви.
Відтак, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та висновок суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 76-81, 84, 141-142, 263-265, 273 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини після досягнення найстаршою дитиною повноліття - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Повний текст рішення складено - 18.05.2026.
Суддя:   В.О. Сенюта