Справа № 279/7/24
1-кп/279/162/26 
У Х В А Л А 
іменем України 
19 червня 2026 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , дистанційно обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні по кримінальному провадженню №12023065490000309 від 20.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України, 

В С Т А Н О В И В : 

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України.
Обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою закінчує свою дію 22.06.2026 року. Завершення судового розгляду до спливу вказаного строку не можливо.
Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки процесуальні ризики, які стали підставою для обрання йому такого запобіжного заходу та його продовження не зменшились.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, сторона захисту заперечила проти його задоволення, просили відмовити, застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту посилаючись на те, що може бути обрано менш суворий запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання, родину, хворіє.
Заслухавши позиції сторін, оцінивши їх доводи, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.331 ч.3 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Водночас «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (ст.307 ч.2 КК України), що відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Тому вірогідність настання ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , про які вказує прокурор, є досить високою.
На даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, того, що під тягарем можливого покарання ОСОБА_4 може зникнути та переховуватись від суду, впливати на свідків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
У провадженні суду перебуває інше провадження № 12022060490000667 за схожим обвинуваченням, у якому ОСОБА_4 повідомлено про підозру. 
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.
Таким чином, враховуючи наявні відомості про особу обвинуваченого, відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не вчинить інше кримінальне правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,183,194,331,371,372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 17.08.2026 включно.
Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 17 серпня 2026 року.
Копію ухвали вручити прокурору, направити обвинуваченому, уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1