КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№22-ц/824/4656/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026року  місто Київ
справа 756/11184/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Рейнарт І.М., Таргоній Д.О.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1  на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Діденка Є.В., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року позивачКП Виконавчого органу КМДА «Київтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останньої на його користь заборгованості за послуги з:
централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 7811,47 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1523,71 грн., 3% річних у розмірі 379,01грн.;
постачання теплової енергії, яка утворилась з 01 листопада 2021 року по 01 червня 2025 року у розмірі 20718,35 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2971,85 грн., 3% річних у розмірі 721,57 грн.; пеню у розмірі 877,95 грн.;
постачання гарячої води, яка утворилась з 01 листопада 2021 року по 01 червня 2025 року у розмірі 20447,57 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2797,71 грн., 3% річних у розмірі 665,63 грн.; пеню у розмірі 809,87 грн.;
абонентського обслуговування з теплової енергії у розмірі 1225,20 грн.;
абонентського обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 783,75 грн.
В обґрунтування вимог посилався на те, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року позивачем надавалися послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).
Вказував, що на виконання вимог законодавства, згідно з яким послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору-приєднання про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, КП «Київтеплоенерго» підготувало та опублікувало договір про надання послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085).
Зазначав, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та/або централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води) за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач посилався на те, що він надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак, остання, отримуючи вищезазначені послуги не здійснює їх оплату, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яку позивач просить стягнути з останньої на свою користь.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року позов КП Виконавчого органу КМДА «Київтеплоенерго» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Виконавчого органу КМДА «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення, з централізованого постачання гарячої води та з постачання теплової енергії в загальній сумі 61733,64 грн., понесені по справі витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн., а всього в загальному розмірі 64761,64 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона не проживає за місцем реєстрації, де утворилась заборгованість з 1991 року та вказувала на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 була нею успадкована як спадкоємцем третьої черги лише 29 серпня 2025 року.
Зазначала, що ставши власником з 29 серпня 2025 року вона належним чином проводить оплату за гарячу воду та тепло.
Посилалася на те, що оскільки вона не проживала за місцем реєстрації, не споживала комунальні послуги, вважає необгрунтованим стягнення з неї заборгованості.
Вказувала, що суд не роз`яснив їй право на правову допомогу, а тому вона фактично була позбавлена можливості надати відзив на позов, заяву про застосування строків позовної давності та докази по справі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов'язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку №1 та додатку №2 до цього договору.
На підтвердження заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, спожиті відповідачем з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року та за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води з 01 листопада 2021 року позивачем КП «Київтеплоенерго» надано розрахунки заборгованості.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги не звернув увагу на наступне.
Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Положеннями ч.3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Позивач КП Виконавчого органу КМДА«Київтеплоенерго» звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги пред`явив вимоги до ОСОБА_1 .
Разом з тим, як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади м.Києва у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 станом на 05 червня 2025 року зареєстровані: ОСОБА_2 з 13 лютого 1990 року та ОСОБА_1 з 10 жовтня 2006 року.
Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , отже є споживачами наданих КП «Київтеплоенерго» послуг, а відтак останні мали обов'язок сплатити заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги.
З доказів, які долучені до апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 серпня 2025 року спадкоємицею майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його рідна племінниця ОСОБА_1 .
Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з: 5/6 часток квартири АДРЕСА_2 , з яких: 1/3 частка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданою КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва 31 жовтня 2005 року згідно з розпорядженням від 31 жовтня 2005 року за №2941, право власності на яку зареєстровано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прана власності на об`єкти нерухомого майна» 11 листопада 2005 року у реєстрову кишу за №2018, 1/3 частка належала на підставі того ж документу ОСОБА_3 , батьку спадкодавця, який номер 12 липня 2012 року, спадкоємцем якого був його син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, та 1/3 частка належала також на підставі тою ж документу ОСОБА_3 , матері спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої в 1/2 частці у спадщині (1/6 частка вказаної вище квартири) був її син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.
З витягу з Державного реєстру речових прав від 29 серпня 2025 року вбачається, що 29 серпня 2025 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 5/6 частин квартири за адресою:  АДРЕСА_1 .
При цьому, 1/6 частина вказаної квартири зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 з 27 серпня 2021 року, однак останній не залучений до участі у справі в якості свіввідповідача.
Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована за спірною адресою з 10 жовтня 2006 року та є власником 5/6 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак остання має зобов'язання оплачувати житлово-комунальні послуги згідно своєї частки.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову КП Виконавчого органу КМДА«Київтеплоенерго».
Отже, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 відповідно до її частки (5/6) у праві власності на користь КП Виконавчого органу КМДА «Київтеплоенерго» заборгованості за послуги з:
централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 6509,55 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1269,75 грн., 3% річних у розмірі 315,84 грн.;
постачання теплової енергії, яка утворилась з 01 листопада 2021 року по 01 червня 2025 року у розмірі 17265,29 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2476,54 грн., 3% річних у розмірі 601,30 грн.; пеню у розмірі 731,62 грн.;
постачання гарячої води, яка утворилась з 01 листопада 2021 року по 01 червня 2025 року у розмірі 17039,64 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2331,42 грн., 3% річних у розмірі 554,69 грн.; пеню у розмірі 674,89 грн.;
абонентського обслуговування з теплової енергії у розмірі 1021 грн.;
абонентського обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 653,12 грн.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що ставши власником з 29 серпня 2025 року відповідач належним чином проводить оплату за гарячу воду та тепло на підтвердження чого надала квитанції, колегія суддів зазначає, що вказані докази остання має право надати до виконавчої служби на підтвердження виконання нею своїх обов`язків щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не роз`яснив ОСОБА_1 право на правову допомогу, а тому вона фактично була позбавлена можливості надати відзив на позов, заяву про застосування строків позовної давності та докази у справі колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи 15 вересня 2025 року відповідач отримала копію позовної заяви з додатками, що підтверджується розпискою, а відтак остання мала можливість скористатися правовою допомогою та подати відзив на позовну заяву з доказами на підтвердження своїх заперечень.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українибуло доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11 березня 2020 року з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин, дія якого продовжувалася до 30 червня 2023 року.
Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
З урахуванням зазначених приписів, вбачається, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплату судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2523,23 грн., а з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 733,99 грн. за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: місто Київ, площа І.Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421 заборгованість за послуги з: централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 6509 грн. 55 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 1269 грн. 75 коп., 3% річних у розмірі 315 грн. 84 коп.; постачання теплової енергії, яка утворилась з 01 листопада 2021 року по 01 червня 2025 року у розмірі 17265 грн. 29 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 2476 грн. 54 коп., 3% річних у розмірі 601 грн. 30 коп.; пеню у розмірі 731 грн. 62 коп.; постачання гарячої води, яка утворилась з 01 листопада 2021 року по 01 червня 2025 року у розмірі 17039 грн. 64 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 2331 грн. 42коп., 3% річних у розмірі 554 грн. 69 коп.; пеню у розмірі 674 грн. 89 коп.; абонентського обслуговування з теплової енергії у розмірі 1021 грн.; абонентського обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 653 грн. 12 коп. та витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2523 грн. 23 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: місто Київ, площа І.Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421 на користь     ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 733 грн. 99 коп. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: