Справа №295/2845/26
Категорія 38
2/295/2662/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючої судді Стрілецької О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №687528 від 07.06.2021, у розмірі 14418,30 грн, з яких 3900,00 грн - тіло кредиту, 10518,30 грн – відсотки за користування кредитом.
Позов обґрунтований тим, що 07.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» та ОСОБА_1 в електронному вигляді був укладений кредитний договір №687528, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику фінансовий кредит на суму 3900,00 грн зі строком кредитування 29 днів по 05.07.2021 зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.
Позивач посилається на те, що у порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у зазначеному розмірі.
30.11.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Джобер»та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн»укладений договір факторингу №1-30/11/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Джобер»відступило на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн»право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №687528 від 07.06.2021, божником за яким є ОСОБА_1 .
В обґрунтування наявності права вимоги до відповідача, позивач посилається на положення ст. 512, 514 ЦК України, вказує, що на підставі укладеного договору факторингу позивач набув права кредитора у зобов`язанні, а відтак і право вимоги до боржника на заборгованість у розмірі 14418,30 грн, яку просить стягнути з відповідача на свою користь. 
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.

ІІ. Процедура та позиції сторін
Згідно з ухвалою судді від 12.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Копія ухвали про відкриття провадження у справі отримана ОСОБА_1 20.03.2026, про що свідчить її особистий підпис у повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 42)
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
06.04.2026 представник позивача Пархомчук С.В. направив заяву про компенсацію понесених позивачем судових витрат (а. с. 44-46). 
Іншиз заяв по суті справи до суду також не надходили.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За правилами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Судом встановлено, що 07.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» та ОСОБА_1 в електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційної системибув укладений кредитний договір  №687528, підписаний одноразовим ідентифіктором G4968 (а. с. 7-12).
Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах терміновості, повернення та платності, в національній валюті України - гривні у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, у розмірі та порядку, встановлених договором. 
Згідно з пунктами 1.2-1.6 договору сума кредиту становить 3900,00 грн, строк кредитування 29 днів з 07.06.2021 по 05.07.2021 включно, процентна ставка за користування кредитом 1,90% від суми кредиту в день, тип процентної ставки – фіксована, орієнтована реальна річна процентна ставка складає 30433% від загального розмірі виданого кредиту; орієнтована загальна вартість кредиту 6048,90 грн.
Пунктами 2.1-2.2 договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у безготівковій формі шляхом перерахування відповідних грошових коштів на рахунок банківської платіжної картки позичальника протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання договору; датою надання кредиту вважається день списання грошових коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок банківської платіжної картки позичальника.
За змістом пунктів 3.1-3.2. договору за користування наданими у кредит грошовими коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти від суми наданого кредиту у національній валюті України - гривні, по фіксованій процентній ставці, яка визначена в пункті 1.4. цього договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії договору; проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем в день надання кредиту у фіксованому незмінному розмірі за кожен день за період з моменту списання коштів за кредитом з поточного рахунку кредитодавця до моменту повернення коштів на поточний рахунок кредитодавця, але не більше строку, на який надається кредит.
Відповідно до п. 4.1 договору позичальник зобов`язується повернути суму отриманого кредиту (грошові кошти, які кредитодавець надав у кредит, а позичальник отримав за цим договором), сплатити суму нарахованих процентів за користування кредитом у строки, визначені в графіку платежів.
Кредитний договір містить графік платежів у вигляді Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно з яким тіло кредиту становить 3900,00 грн, відсотки за користування кредитними коштами за період з 07.06.2021 по 05.07.2021 (29 днів) становлять 2148,90 грн, реальна річна процентна ставка 30433 % загальна вартість кредиту 6048,90 грн. (а. с. 8).
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору 07.06.2021 відповідачка отримала кредит у сумі 3900,00 грн (на звороті а.с. 19).

30.11.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Джобер»та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» укладений Договір факторингу №1-30/11/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» відступає на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн»право грошової вимоги до відповідача у сумі 14418,30 грн, що підтверджується змістом самого договору та Витягу з Реєстру боржників до цього договору (а. с. 20-24).
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, на підставі ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» перейшлоправо грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №687528 від 07.06.2021.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Встановивши, що відповідно до умов кредитного договору відповідачка отримала кредитні кошти, судом не встановлено, що вона належним чином виконала свої зобов`язання з їх повернення у повному обсязі та сплатила інші платежі за договором, що призвело до виникнення заборгованості.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», заборгованість за кредитним договором становить 14418,30 грн, з яких: за тілом кредиту - 3900,00 грн; за відсотками – 10518,30 грн (а. с. 16).
На підставі досліджених доказів підтверджується, що відповідно до умов укладеного 07.06.2021 між сторонами договору відповідачка отримала кредит у сумі 3900,00 грн, не здійснювала платежі за договором, внаслідок чого утворився борг за тілом кредиту, який становить 3900,00 грн. У матеріалах справи відсутні докази повернення кредитних коштів у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3900,00 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 10518,30 грн.
Звертаючись з позовом, позивач просить стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 10518,30 грн, яка утворилась станом на момент переходу права вимоги до позивача за договором відступлення права вимоги від 30.11.2023. 
Суд не погоджується з вимогами позивача у цій частині, оскільки нарахування таких відсотків суперечить умовам укладеного між сторонами договору та нормам матеріального права.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року по справі №202/4494/16-ц, від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц, від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц, від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, тобто судова практика є сталою, змін не зазнавала, яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
За умовами кредитного договору №687528 від 07.06.2021 сторонами погоджено суму кредитних коштів - 3900,00 грн, строк користування кредитом 29 днів, за зазначений період відповідач відповідно до умов договору повинна була сплатити відсотки у розмірі 2148,90 грн.
При цьому суд звертає увагу, що умовами договору, зокрема, у п. 4.2, 5.4.6 передбачена можливість пролонгації строку кредитування. 
Відповідно до п. 4.2. договору позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом за фактичну кількість календарних днів користування грошовими коштами, визначених договором, але не більше строку, на який надається кредит; в разі продовження (пролонгації) строку дії договору, позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом за весь період продовження терміну користування кредитом та строку дії договору. 
У пункті 5.4.6 договору визначено, що позичальник має право, серед, іншого, звертатись письмово до кредитодавця про перенесення строків (терміну) здійснення платежів, продовження (пролонгацію) строку дії договору, реструктуризацію заборгованості при виникненні незалежних від нього обставин, тимчасових фінансових або інших труднощів, за умови належного документального підтвердження таких обставин. 
Разом з тим, позивачем до позовної заяви не долучені докази, які підтверджують, що у передбаченому договором порядку відбулась пролонгація строку, на який надавався кредит, відповідно до п. 4.2, 5.4.6 кредитного договору, що позичальник письмово звернувся до кредитодавця, на який саме строк продовжений строк кредитування.
Суд також звертає увагу, що позивачем взагалі до позову не долучений детальний розрахунок заборгованості за відсотками, а відтак суд фактично позбавлений можливості перевірити його правильність. У позовній заяві також відсутній виклад обставин з приводу нарахування відсотків, не вказано, за який період вони нараховані, а лише зазначено, що наявна заборгованість станом на 26.12.2025. Зі змісту долучених до справи документів можна дійти висновку, що заборгованість за відсотками, які заявлені до стягнення у сумі 10518,30 грн, вже утворилась на дату відступлення права вимоги за відповідним договором. 
Таким чином, суд вважає, що відсотки підлягають нарахуванню і стягненню з відповідача згідно з умовами укладеного договору в межах строку кредитування після отримання кредитних коштів за період з 07.06.2021 по 05.07.2021, що становить 2148,90 грн, що підтверджується змістом кредитного договору та змістом Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (а. с. 7-12).
Суд вважає неправомірним нарахування позивачем відсотків поза межами строку кредитування, який відповідно до умов укладеного договору становить договором 29 днів, оскільки позивачем не доведено, що відповідно до умов договору відбулась пролонгація строку кредитування.

Дослідивши надані сторонами докази в обґрунтування заявленої позивачем вимоги про стягнення боргу за кредитним договором №687528 від 07.06.2021, проаналізувавши норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 6048,90 грн, яка складається із боргу за тілом кредиту - 3900,00 грн, за відсотками – 2148,90 грн, які нараховані відповідно до умов кредитного договору та в межах строку кредитування з 07.06.2021 по 05.07.2021.
У задоволенні вимог про стягнення відсотків, які нараховані з 06.07.2021 по 30.11.2023 - дату відступлення права вимоги, у розмірі 8369,40 грн, які нараховані поза узгодженим сторонами строком кредитування, суд відмовляє, оскільки їх нарахування є неправомірним.

V. Розподіл судових витрат 
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
 
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1118,21 грн (2662,40 х 42% від задоволених вимог).

 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги у розмірі 13000,00 грн представником позивача надані копії: договору №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.20255 та додаткової угоди № 1 від 20.01.2026 до договору про надання правової допомоги від 09.07.2025, відповідно до умов яких передбачено, що вартість послуг обчислюється, виходячи з фактично затрачених годин роботи адвоката з розрахунку 2500,00 грн за 1 год витраченого часу; акту про отримання правової допомоги від 25.03.2026, зі змісту якого вбачається, що правова допомога складається з таких послуг: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості 1 год/2500,00 грн; складання позовної заяви, моніторинг та аналіз судової практики 2,5 год/6250,00 грн, інші клопотання та заяви до суду 1,5год/3750,00 год, канцелярські витрати, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн, що разом становить 13000,00 грн, платіжна інструкція №1372 від 25.03.2026 про оплату витрат на правову допомогу в розмір 13000,00 грн (а. с. 25-28, 48-49).
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
В постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанова від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80, від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанови Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а, від 18.03.2021 у справі № 520/4012/19, від 23.04.2021 у справі № 521/15516/19, від 14.06.2021 у справі № 826/13244/16).
Враховуючи категорію і складність цієї справи, яка за характером спірних правовідносин є малозначною, розглянута у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, розмір заявлених до стягнення вимог, те, що позовні вимоги задоволені частково, що склало 42% від заявлених, беручи до уваги обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, яка складається фактично з підготовки позовної заяви та направлення її до суду, з огляду на зміст позовної заяви, яку складав адвокат, яка є типовою, значною мірою містить лише загальні формулювання і посилання на правові норми, не містить навіть обгрунтованого розрахунку заявлених до стягнення відсотків, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності наданих адвокатських послуг, суд вважає не підтвердженою необхідність складання позовної заяви протягом 3 год. 30 хв., необгрунтованою необхідність консультації перспективи судового врегулювання у кожній справі, яка є однотипною, подається до суду у значній кількості, недоведеним надання послуг з подання інших заяв, які не конкретизовані, не доведено необхідність моніторингу Єдиного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи протягом 1,5 години, також суд вважає необгрунтованим включення до послуг з надання правничої допомоги канцелярських витрат на виготовлення копій документів та послуг з відправки позивачем поштової кореспонденції у розмірі 500,00 грн, оскільки позивачу зменшена ставка судового збору при поданні позовної заяви з використанням системи "Електронний суд" у зв`язку з необхідністю здійснювати направлення поштової кореспонденції,а відтак суд робить висновок, що заявлені до стягнення витрати на надання правничої допомоги підлягають зменшенню, судом не встановлена їх доцільність та необхідність у такому розмірі, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача витрати з надання правничої допомоги у сумі 3000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 353, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн»заборгованість за кредитним договором №687528 від 07.06.2021, яка утворилась за період з 07.06.2021 по 05.07.2021, у сумі 6048,90 грн, з яких 3900,00 грн - тіло кредиту, 2148,90,00 грн – відсотки за користування кредитом, а також стягнути судовий збір у розмірі 1118,21грн та витрати з надання правничої допомоги у сумі 3000,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «ФК «Айкон Дебт Коллекшн», місцезнаходження м. Київ, вул. Саперне Поле, буд.12, ЄДРОПОУ 44002941.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя О.В. Стрілецька