КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 754/17274/24
провадження № 22-ц/824/969/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І., 

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» - Іванової Олени Вікторівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року в складі судді Бабко В. В.,

установив:

09.12.2024 Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі- ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5035499339.
За умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1).
Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5499339, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.3).
Всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» (п.3.1).
Цей договір, паспорт кредиту №5499339 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір (п.3.2).
Відповідно до умов Паспорту кредиту №5499339 та кредитного договору №5035499339 від 05 липня 2021 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 54 959 грн; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 9,99% від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,99 % від суми кредиту. 
Кредит було отримано відповідачем шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі, отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 
17 грудня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги № 171221 від 17 грудня 2021 року. 
Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 171221 від 17 грудня 2021 року, позивач є новим кредитором відповідача за кредитним договором від 05 липня 2021 року № 5035499339. 
Факт передачі права вимоги за вищевказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджуються реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості. 
Разом з тим, умови кредитного договору № 5035499339 від 05 липня 2021 року позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. 
Як наслідок, станом на 28.10.2024 заборгованість позичальника за кредитним договором № 5035499339 від 05 липня 2021 року становить 91 054,01 грн, в т.ч.:
заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 52 515,39 грн; 
заборгованості по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 8 035,65 грн; 
заборгованості по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) - 30 502,97 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором та виписками. 
Відповідачу було надіслано повідомлення - вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором в стислі строки, однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була сплачена.
Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 5035499339 від 05 липня 2021 року, яка станом на 28 жовтня 2024 року становить 91 054,01 грн.
Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 5035499339 від 04 липня 2021 року у розмірі 52 515,39 грн.
Компенсовано сплату АТ «Таскомбанк» судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» було виконано свої зобов`язання за кредитним договором - надано відповідачу кредит в розмірі 53 959 грн. При цьому відповідач свого зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, за ним обліковується прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 52 515,39 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. 
Судом враховано, що ОСОБА_1 проходить військову службу під час мобілізації у військовій частині з 12.10.2023 по даний час, отримав поранення під час захисту Батьківщини. Матеріали справи містять необхідні документи як доказ звільнення ОСОБА_1 від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а тому наявні підстави для його звільнення від нарахування процентів за користування кредитом в розмірі 8 035,65 грн як заборгованості по річним процентам та 30 502,97 грн - заборгованості по щомісячним процентам, які нараховані за кредитним договором від 05.07.2021. 
06.05.2025 представник АТ «Таскомбанк» - Іванова О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Вважає оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні повної суми заборгованості незаконним та необґрунтованим, прийнятим із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не заперечується та не спростовується отримання та користування кредитними коштами з 2021 року. 
Відповідач не використав надане йому право звернення до Банку з метою припинення нарахування процентів як військовослужбовцю та не надав відповідну заяву АТ «Таскомбанк» та підтверджуючі документи. 
Крім цього, заборгованість за даним кредитним договором була переведена з балансового рахунку на позабалансовий у зв`язку із тривалим простроченням виконання зобов`язань позичальником, в результаті чого з 28 березня 2023 року боржнику за кредитним договором нарахування процентів не відбувалося, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та випискою, що надані в додатку до позовної заяви від 28.10.2024. 
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався. 
В червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2025 №1186 він проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12 жовтня 2023 року по теперішній час. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
02.05.2026 через систему «Електронний суд» Військова частина НОМЕР_1 на запит апеляційного суду повідомила, що солдат ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України в період з 12 жовтня 2023 року по 08 січня 2026 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 08.01.2026 №8мтд солдат ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення та звільнений з військової служби з 08.01.2026 за станом здоров`я. 
08.05.2026 Військова частина НОМЕР_1 надала інформацію аналогічну за змістом, до якої додала витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 08.01.2026 за №8 мтд. 
З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби з 08.01.2026 за станом здоров`я, підстави для зупинення провадження у справі відсутні. 
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 05 липня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5035499339.
За умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1).
Кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту - 53 959 грн; строк користування - 60 місяців ( п. 1.2) .
Всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 16.06.2021, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір ( п.3.1).
Цей договір, паспорт кредиту №5499339 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 16.06.2021 складають єдиний кредитний договір ( п.3.2).
Відповідно до Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», щомісячні проценти становлять 2,99 % від суми кредиту згідно з графіком платежів; річні проценти (загальні) - 9,99 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів. 
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 53 959 грн сторони не оскаржують, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Зміст апеляційної скарги з урахуванням принципу диспозитивності свідчить про те, що в скарзі позивач ставить питання про неправильне, на його думку, застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо статусу позивача, як особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та звільнення останнього від сплати відсотків за користування кредитом. 
Оцінюючи спірні правовідносини в цій частині апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що діяла станом на 12.10.2023 (час призову відповідача на військову службу під час мобілізації) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що діє на даний час, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідач на підтвердження своїх аргументів щодо наявності у нього права на отримання пільг, передбачених п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надав: 
довідку №5334 від 17.10.2023, видану Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, про те, що солдат ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації у 12-1 бригаді ІНФОРМАЦІЯ_2 ( військова частина НОМЕР_1 ) з 12 жовтня 2023 року; 
довідку №1751 від 30.04.2024, видану Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України солдату ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 14.10.2023 по 12.04.2024 безпосередню брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у районі Серебрянського лісництва Луганської області, сел. Серебрянка Бахмутського району Донецької області. 
Проте вказані документи не підтверджують статус ОСОБА_1 як військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, станом на дату отримання відповідачем кредитних коштів за договором від 05 липня 2021 року та нарахування процентів за користування кредитними коштами станом на 31 березня 2023 року.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до спірних правовідносин.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для відмови в задоволенні позову в частині стягнення відсотків за кредитним договором не відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення. 
За змістом статті 1056-1ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Відповідно до висновку, наведеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) вказано, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».
Кредитний договір №5035499339 від 05.07.2021 не містить зазначення розміру процентної ставки, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок її сплати. 
Зазначення в паспорті кредиту інформації щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника не означає погодження сторонами кредитного договору його умов щодо розміру процентної ставки, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Зокрема, у паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5499339 зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо (т.1 а.с. 23).
Враховуючи викладене колегія судів приходить до висновку що відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами оскільки на момент підписання договору вони не були узгоджені із відповідачем.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» - Іванової Олени Вікторівни задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року в частині відмови в задоволенні позову скасувати.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
В задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по річним та щомісячним процентам відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук