ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 404/9270/25
провадження № 22-ц/4809/646/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дуковського О.Л., Карпенка О.Л.,

секретар судового засідання Діманова Н.І.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 грудня 2025 року у складі головуючого судді Мохонько В.В.
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову та рішення суду першої інстанції.
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб, укладений між позивачкою і відповідачем, зареєстрований 23 вересня 2023 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 686; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути із відповідача аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позову зазначено, що 23 вересня 2023 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис №686.
У шлюбі у позивачки та відповідача,  ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син – ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. В зв`язку з цим, сторони припинили шлюбні стосунки з березня 2024 року та перестали вести спільне господарство.
На даний час їх син ОСОБА_4 проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивачка не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом.

Відповідач подав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав частково в частині розірвання шлюбу та стягненні аліментів на утримання сина. Проте категорично заперечив щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Вказав, що не має можливості надавати таку матеріальну допомогу, оскільки проходить реабілітацію після поранення, прикутий до ліжка, всі виплати від ЗСУ направлені на довготривале лікування (а.с.29-33).

Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - задоволено частково.
Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.09.2023 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 686.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2025 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, починаючи з 03.09.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
У задоволенні решти вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд першої інстанції встановив, що сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивачка не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. За таких обставин суд вважав, що шлюб сторін існує лише формально, а тому його слід розірвати.
Крім того, суд вважав, що наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2025 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, суд врахував матеріальне становище відповідача, перебування його на реабілітації після отриманого тяжкого поранення, перебуваючи в лавах ЗСУ, а відтак, прийшов до висновку щодо стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ОСОБА_2 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 грудня 2025 року в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 трьох років, починаючи з 03 вересня 2025 року до 12 грудня 2026 року та відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, до досягнення сином трьох років.
Зазначив, що перебуваючи на службі, відповідач, 08 липня 2025 року був поранений та поміщений до лікарні, з діагнозом: вибухова травма, вогнепальні осколкові сліпі поранення обох гомілок, відкритий вогнепальний перелом обох кісток обох гомілок, турнікетний синдром обох нижніх кінцівок, критична ішемія нижніх кінцівок.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №15440 від 18 липня 2025 року, ОСОБА_2 було встановлено повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Основний: ВП (08.07.2025). Множинні вогнепальні осколкові поранення н/к, з вогнепальними переломами обох кісток правої та лівої н/к. Неповна травматична ампутація правої н/к на рівні в/3 гомілки. Турнікетний синдром обох м/к (турнікет помад 12 год у в/3 обох стегон). Гостра незворотня ішемія обох н/к. Геморагічний шок II ст. 
Відповідач зазначає, що в результаті такого поранення і отриманих травм, він позбавлений можливості самостійно пересуватися, в нього ампутовані обоє нижніх кінцівок до статевих органів, відтак, його перебування на військовій службі в лавах ЗСУ, отримання доходу, це лише недовготривала формальність, оскільки після реабілітації постане питання про звільнення його з лав ЗСУ.

Щодо доказів, долучених заявником до апеляційної скарги.
Апеляційним судом з`ясовано, що до апеляційної скарги ОСОБА_2 долучено докази, які не були ним долучені при розгляді заяви в суді першої інстанції. Зокрема: довідку №265 від 22 грудня 2025 року, видану КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», виписку стаціонарного хворого з 19 липня 2025 року по 25 грудня 2025 року, копію медичної картки стаціонарного хворого №53337/2025, дата госпіталізації 25 грудня 2025 року (а.с.71-76).
Колегія суддів доходить висновків, що докази, долучені ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги судом, враховуючи таке.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до частин другої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник, який подає такі докази). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.
Таким чином, тлумачення положень 367 ЦПК України дає можливість виснувати, що суд апеляційної інстанції, здійснюючи апеляційний розгляд справи, може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа, з доведених нею поважних причин, не мала можливості подати до суду першої інстанції. Разом з тим, вирішуючи питання стосовно прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, суд апеляційної інстанції зобов`язаний мотивувати свій висновок у відповідній ухвалі або в ухваленому судовому рішенні. Крім того, у разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу.
У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2023 року у справі № 552/7368/21 (провадження № 61-455св23), зроблено висновки про те, що відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення принципу правової визначеності.
За викладених вище обставин, оскільки долучені відповідачем докази не існували на момент ухвалення судом першої інстанції рішення (05 грудня 2025 року), вони не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом та враховані при перегляді рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачкою не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі відповідач просив здійснювати розгляд справи за його відсутності (а.с.68).
02 квітня 2026 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Просила залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін (а.с.101).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років, зміні.
Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
23 вересня 2023 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.10).
ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із матір`ю у АДРЕСА_1 (а.с.8-9).
Згідно наказу №2 від 07 лютого 2024 року ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07 лютого 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно (а.с.11).
Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_3 від 03 серпня 2025 року, солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 27 лютого 2025 року по теперішній час (а.с.39).
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) №689Єнод від 12 липня 2025 року, відповідно до рапорту командира НОМЕР_5 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_4 від 09 липня 2025 року стало відомо, що під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки, оборони, відсічі і стримування збройної агресії: ІНФОРМАЦІЯ_7 внаслідок ворожого мінометного обстрілу, солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - навідник 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, отримав поранення; попередній діагноз: вибухова травма, вогнепальні осколкові сліпі поранення обох гомілок, відкритий вогнепальний перелом обох кісток обох гомілок, турнікетний синдром обох нижніх кінцівок, критична ішемія нижніх кінцівок, травматичний шок І ступеня (а.с.40).
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 15440 від 18 липня 2025 року, ОСОБА_2 було встановлено повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Основний: ВП (08.07.2025). Множинні вогнепальні осколкові поранення н/к, з вогнепальними переломами обох кісток правої та лівої н/к. Неповна травматична ампутація правої н/к на рівні в/3 гомілки. Турнікетний синдром обох м/к (турнікет помад 12 год у в/3 обох стегон). Гостра незворотня ішемія обох н/к. Геморагічний шок II ст. (а.с.41).
Згідно даних форми первинної облікової документації № 001/о, на ім`я ОСОБА_2 була заведена первинна медична картка № 2802, за військовим званням - молодший сержант В/ч НОМЕР_3 по факту події 08 липня 2025 року о 08:15, а саме отримання вогнепальної, вибухової з тривалим стисненням травми (а.с.45-46).
Відповідно до виписного епікризу № 3715 від 09 липня 2025 року, ОСОБА_2 було поміщено до стаціонару 08 липня 2025 року з повним діагнозом: (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Основний - ВП (08.07.25). Множинні вогнепальні осколкові поранення нижніх кінцівок, з вогнепальними переломами обох кісток правої та лівої гомілки. Неповна травматична ампутація правої н\кінцівки на рівні в\3 гомілки. Ускладнення - Турнікетний синдром обох н\кінцівок (турнікет понад 12 годин в в\3 обох стегон). Гостра незворотня ішемія обох нижніх кінцівок. Геморагічішй шок III ст. (а.с.42).
Згідно довідки № 176 від 23 липня 2025 року, виданої Обласною клінічною лікарнею м. Івано-Франківськ з 19 липня і по даний час відповідач знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділені Травматологія № 1 з діагнозом: ВП (08.07.25). Множинні вогнепальні осколкові поранення нижніх кінцівок. Неповна травматична ампутація правої н\кінцівки. Ампутаційні обох н/к на рівні в/з обох стегон. Переніс операцію йому рекомендовано стаціонарне лікування в умовах відділення Травматології КНП «ОКЛ ІФОР» (а.с.43).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-1114-1424-0237-7 від 14 листопада 2025 року, визначено, що поранення ОСОБА_2 пов`язане із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ розкладу хвороб потребує тривалого лікування протягом 150 календарних днів (а.с.49).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Отже, аналіз даних норм СК України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Наведене дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їхньою спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів для надання матеріальної допомоги (аліментів).
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, суд врахував матеріальне становище відповідача, перебування його на реабілітації після отриманого тяжкого поранення, перебуваючи в лавах ЗСУ, а відтак, прийшов до висновку щодо стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно.
Колегія суддів частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції, разом з тим, вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років, має бути зменшено до 1/20 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, враховуючи таке.
Так, в апеляційній скарзі відповідача зазначав про неможливість сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на свій стан здоров`я, отримані ним травми, ампутацію нижніх кінцівок, перебування на реабілітації, на підтвердження чого просив врахувати долучені ним до відзиву на позовну заяву відповідні медичні висновки.
Колегія суддів не бере до уваги вказані доводи, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі відповідач не звільнений із військової служби, групу інвалідності йому не встановлено, відтак зазначені ним обставини, не є безумовною підставою для відмови у задоволенні вимог позивачки про стягнення із відповідача на її утримання аліментів до досягнення дитиною 3 років.
Разом з тим, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи стан здоров`я відповідача, а також дотримання балансу інтересів, колегія суддів вважає, що достатнім та обґрунтованим розміром аліментів, які підлягають стягненню на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку є 1/20 частина від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, а тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною 3 років, зменшивши його до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, з урахуванням вимог ст. 376 ЦПК України, рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 грудня 2025 року в частині стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, починаючи з 03.09.2025 до 12.12.2026, слід змінити, та стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/20 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, починаючи з 03.09.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, позивачка відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позову, в порядку розподілу судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 908,4 грн необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 грудня 2025 року в частині стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, починаючи з 03.09.2025 до 12.12.2026, змінити.
Стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/20 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, починаючи з 03.09.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 908,4 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 27.04.2026.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О.Л. Дуковський

О.Л. Карпенко