ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2026 р. Справа № 910/3516/26

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Демидової А.М.
суддів: Ходаківської І.П. 
Владимиренко С.В. 

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.
за участю представників учасників справи:
від ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ": Ботвінко Р.А. (у режимі відеоконференції) 
від ТОВ "БІЛД ЛІДЕР": Мазур Ю.В. (у режимі відеоконференції) 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.05.2026
про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову (суддя Шкурдова Л.М.)
у справі № 910/3516/26 Господарського суду міста Києва
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД ЛІДЕР"
про стягнення 1 510 014,86 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД ЛІДЕР"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" 
про визнання договору, додаткової угоди та протоколу розбіжностей недійсними 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" (далі – ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ", позивач, позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД ЛІДЕР" (далі – ТОВ "БІЛД ЛІДЕР", відповідач, відповідач за первісним позовом) про стягнення 1 510 014,86 грн.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" посилається на неналежне виконання ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" своїх зобов`язань за договором поставки № ДП-2188888/11/25 від 18.11.2025 в частині оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути з відповідача 1 350 194,80 грн основного боргу, 122 017,16 грн пені, 25 794,31 грн інфляційних втрат, 12 008,59 грн 3 % річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3516/26.
23.04.2026 до Господарського суду міста Києва від ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" (позивач за зустрічним позовом) надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" (відповідач за зустрічним позовом) про визнання недійсним договору поставки № П-2188888/11/25 від 18.11.2025, додаткової угоди № 1 від 18.11.2025, протоколу узгодження розбіжностей від 18.11.2025 до договору поставки № П-2188888/11/25 від 18.11.2025.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначає, що єдина поставка товару, яка мала місце між сторонами, відбулася відповідно до видаткової накладної № 95684810 на суму 132 660,00 грн, а договір поставки № П-2188888/11/25 від 18.11.2025, додаткова угода № 1 від 18.11.2025 та протокол узгодження розбіжностей від 18.11.2025 до договору поставки сторонами не укладались та ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" не підписувались, у зв`язку із чим наявні підстави для визнання вказаних правочинів недійсними.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2026 прийнято зустрічний позов ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" до ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" про визнання договору, додаткової угоди та протоколу розбіжностей недійсними та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/3516/26.
Короткий зміст і підстави заяви про забезпечення позову
19.05.2026 до Господарського суду міста Києва від ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" надійшла заява про забезпечення позову у справі № 910/3516/26, в якій заявник просив суд накласти арешт на кошти як у національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у фінансових установах та/або банках, та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ "БІЛД ЛІДЕР", у межах ціни первісного позову в розмірі 151 014,86 грн. 
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що у випадку задоволення судом первісного позову та стягнення з відповідача коштів, невжиття заходів забезпечення позову не лише значним чином ускладнить виконання такого рішення суду в майбутньому, а й призведе до неможливості його реального виконання, оскільки: відповідач вдається до затягування судового розгляду шляхом подання безпідставного зустрічного позову; з початку 2026 року відповідач майже не бере участі в нових тендерних процедурах; підприємство відповідача згідно з його останньою фінансовою звітністю не має істотної кількості обігових коштів, тоді як поточна кредиторська заборгованість за 2025 рік зросла майже в 100 разів; відповідач починає отримувати вхідні вимоги від своїх контрагентів, які останнім не задовольняються добровільно. Окрім позивача в квітні 2026 року до суду звернувся також Відділ освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освітньої інфраструктури департаменту освіти та культури Львівської міської ради. Зазначені обставини свідчать про існування загрози ефективному захисту і поновленню порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення його позовної заяви без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття й подальші дії відповідача унеможливлять виконання такого судового рішення.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2026 у задоволенні заяви ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" про забезпечення позову у справі № 910/3516/26 відмовлено.
Ухвалу суду мотивовано тим, що позивачем за первісним позовом не доведено належними та допустимими доказами обставин імовірності того, що майно та грошові кошти відповідача за первісним позовом можуть зникнути з рахунків підприємства чи бути відчуженими на користь третіх осіб. Доказів того, що ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" здійснює дії, спрямовані на зняття або витрачання коштів, продаж майна тощо, заявником суду також не надано. Будь-які відомості стосовно наявних у відповідача за первісним позовом активів, зокрема за 2026 рік, та наміру відчуження таких активів (пошук покупців нерухомості, пошук покупців корпоративних прав, укладення договорів стосовно відчуження активів, тощо), відсутні в матеріалах справи і позивачем за первісним позовом до заяви про вжиття заходів забезпечення позову додано не було.
За висновком місцевого господарського суду, твердження заявника про те, що ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" починає отримувати вхідні вимоги від своїх контрагентів, які останнім не задовольняються добровільно, є необґрунтованими, оскільки ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" не надано доказів відкриття виконавчих проваджень, боржником за якими є відповідач за первісним позовом. 
Як виснував суд першої інстанції, заява ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" від виконання рішення суду у разі задоволення позову. Доказів того, що відповідач за первісним позовом здійснює дії, спрямовані на зняття або витрачання коштів, заявником не надано. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2026 у справі № 910/3516/26, ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та постановити нове судове рішення, яким накласти арешт на кошти як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ "БІЛД ЛІДЕР", в межах ціни позову у розмірі 1 510 014,86 грн.
За доводами скаржника, судом першої інстанції допущено такі порушення: не з`ясовано обставини, що мають значення для справи – не надано оцінки обставинам, викладеним позивачем у заяві про забезпечення позову, які, на його думку, у своїй сукупності слугують підставою для застосування відповідних заходів; допущено порушення норм процесуального права, а саме застосовано такий стандарт доказування необхідності застосування заходів забезпечення позову, який суперечить вимогам ст. 7, 13, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), а також правовим висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2026 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.05.2026 у справі № 910/3516/26; розгляд апеляційної скарги призначено на 30.06.2026 об 11:10; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень – до 26.06.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2026 задоволено заяву ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2026 задоволено заяву ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Позиції учасників справи
ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" не скористались своїм правом, відзив на апеляційну скаргу ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" не подало, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Явка представників учасників справи
У судовому засіданні 30.06.2026 взяли участь представники сторін у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У судовому засіданні представник ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.
Представник ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України.
Так, згідно із ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Таким чином, забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача чи інших осіб для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 136 і ст. 137 ГПК України дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суди розглядають вказані заяви із застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 916/4385/23.
Судовий розсуд – це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 24.10.2022 у справі № 916/950/22 та від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язуються заявлені позовні вимоги та застосування певного заходу забезпечення позову. 
Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду, зокрема, належить встановити наявність обставин, які свідчать про небезпідставність вимог позивача та ризик незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (див. пункти 7.14, 7.20, 7.23, 7.24 цієї постанови) та правовими висновками Верховного Суду у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.
Із цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, зокрема, щодо заявлених в цій справі вимог.
Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії з відповідним їх підтвердженням. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (п. 17 постанови Верховного Суду від 27.04.2026 у справі № 908/2108/25).
До того ж, заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 22.05.2026 у справі № 910/13892/25).
Заяву ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" про забезпечення позову обґрунтовано, зокрема, тим, що:
- одним з найоб`ємніших тендерів відповідача у 2025 році став тендер за замовленням Відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освітньої інфраструктури департаменту освіти та культури Львівської міської ради, очікувана вартість підрядних робіт за яким визначена на рівні 4 871 587,20 грн з ПДВ; 
- між тим, 14.04.2026 Господарським судом міста Києва було видано судовий наказ у межах справи № 910/4115/26 про стягнення на користь Відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освітньої інфраструктури департаменту освіти та культури Львівської міської ради з ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" грошових коштів у зв`язку з неналежним виконанням робіт за договором у розмірі 302 539,32 грн. Його подальше скасування не свідчить про те, що ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" не порушувало умови виконання цих робіт;
- з аналізу фінансової звітності ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" за 2025 рік вбачається, що підприємство не має великої кількості обігових коштів, оскільки станом на 2026 рік останнє мало лише 3 089 900 грн, що, фактично, становить 2 розміри позовних вимог позивача, тоді як поточна кредиторська заборгованість за цей же період зросла майже в 100 разів, з 433 300 грн станом на 01.01.2025 до 32 722 400 грн станом на 01.01.2026;
- таким чином, станом на сьогодні склалася ситуація, за якої позивач, з одного боку, втрачає джерела потенційного прибутку, а з іншого, починає отримувати вхідні вимоги від своїх контрагентів, які останнім не задовольняються добровільно, що може призвести до неможливості задоволення вимог позивача у майбутньому.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, будь-які відомості стосовно наявних у відповідача за первісним позовом активів, зокрема за 2026 рік, та наміру відчуження таких активів (пошук покупців нерухомості, пошук покупців корпоративних прав, укладення договорів стосовно відчуження активів тощо) відсутні в матеріалах справи і позивачем за первісним позовом до заяви про забезпечення позову не додані.
Як правильно виснував місцевий господарський суд, твердження заявника про те, що ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" починає отримувати вхідні вимоги від своїх контрагентів, які останнім не задовольняються добровільно, є необґрунтованими, оскільки ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" не надано доказів відкриття виконавчих проваджень, боржником за якими є відповідач за первісним позовом. 
Також, місцевий господарський суд слушно зауважив, що заява ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення ТОВ "БІЛД ЛІДЕР" від виконання рішення суду в разі задоволення позову. Доказів того, що відповідач за первісним позовом здійснює дії, спрямовані на зняття або витрачання коштів, заявником не надано. 
З урахуванням викладеного, оцінивши доведеність та обґрунтованість доводів ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" щодо необхідності вжиття заявлених останнім заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" про забезпечення позову, відтак правомірною є відмова в забезпеченні позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано оцінки обставинам, викладеним позивачем у заяві про забезпечення позову, які, на його думку, у своїй сукупності слугують підставою для застосування відповідних заходів, спростовуються мотивувальною частиною оскаржуваної ухвали суду. 
Відхиляючи доводи скаржника про те, що місцевим господарським судом застосовано недосяжний стандарт доказування необхідності застосування заходів забезпечення позову, з посиланням на правові висновки, викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке. 
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 міститься висновок про те, що вжиття заходів забезпечення позову передбачає доведення стороною обставин вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).
З огляду на викладене, зазначений висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду свідчить, що вимога про надання доказів витрачання відповідачем коштів не може розглядатися як єдина підстава для застосування заходів забезпечення позову, однак не виключає зобов`язання заявника щодо доведення необхідності такого забезпечення шляхом подання доказів, підтверджуючих підставність заявлених вимог та ризик утруднення чи унеможливлення виконання у майбутньому відповідного судового рішення.
Це підтверджується тим, що Верховний Суд у постанові від 18.06.2025 у справі № 918/73/25 зазначив те, що наведений у зазначеній постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підхід передбачає необхідність доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову, обґрунтування позивачем відомих останньому обставин або тих обставин, про які він об`єктивно може дізнатися, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову. Крім того, наведений зміст вказаної постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду засвідчує, що у ній взагалі відсутні правові висновки про те, що у питанні застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача/зацікавленої особи, позивач (заявник) звільняється від доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову (з таких мотивів виходила об`єднана палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, повертаючи справу № 917/1610/23 відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду ухвалою від 01.03.2025).
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04.12.2025 у справі № 916/3385/25.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали відсутні.
Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника. 

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.05.2026 у справі № 910/3516/26 залишити без змін.
3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали оскарження у даній справі повернути до місцевого господарського суду.
5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.
Повна постанова складена 03.07.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова 

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко