Головуючий суддя в суді І інстанції
Юрченко С.О. 

Єдиний унікальний № 374/101/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:
головуючого - судді Юрченка С.О.,
за участі:
секретаря - Маламан Я.О.,
позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),
представника відповідача - (не з`явився),
відповідача - Мартиненка А.В. (не з`явився), 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, поліцейського ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції Мартиненка Андрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 21 березня 2026 року постановою поліцейського ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області старшого сержанта поліції Мартиненка А.В. серії ЕАН № 6875544 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що зазначена постанова постановлена незаконно і необґрунтовано та підлягає скасуванню.
21 березня 2026 року близько опівночі позивач з батьком ОСОБА_2 приїхали на батьковому автомобілі ЗАЗ 110217 д.н.з. НОМЕР_1 у його справах до господарської будівлі, що знаходиться по вул. Соборна в м. Ржищів. Автомобілем керував батько позивача. Після того, як батько вийшов з автомобіля та зайшов у середину будівлі, позивач пересів з пасажирського сидіння на водійське, щоб ввімкнути пічку та зігрітися, бо в салоні автомобіля було холодно. Через деякий час до позивача підійшли двоє працівників поліції, і один з них (як пізніше з`ясувалося) поліцейський ВП № 1 (м. Кагарлик) Обухівського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції Мартиненко Андрій Вікторович, запитав у нього, чому він тут стоїть і попросив посвідчення водія та документи на автомобіль. Позивач без вагань надав поліцейському своє посвідчення водія і сказав, що документи на автомобіль знаходяться у батька, який є власником цього автомобіля та повинен зараз підійти. Разом з тим, старший сержант поліції Мартиненко А.В. склав на позивача спірну постанову, посилаючись на те, що він сидів на водійському сидінні, а отже і керував цим автомобілем, який на сьогоднішній день не застрахований. На цей час повернувся батько позивача, показав свої документи на автомобіль і також став пояснювати поліцейському, що позивач не керував його автомобілем, що автомобіль був припаркований ним і будь-які підстави складення на позивача адміністративного протоколу відсутні. Проте відповідач ОСОБА_3 жодним чином не відреагував на їхні пояснення, мовчки сів у своє авто і поїхав.    Позивач вважає, що дії поліцейського Мартиненка А.В.є протиправними, а складена ним постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є незаконною, такою, що порушує його права та підлягає скасуванню, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів щодо вчинення ним адміністративного порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕНА № 6875544 від 21 березня 2026 року, винесену поліцейським ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Мартиненком А.В., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, - закрити. Стягнути понесені ним судові витрати.
Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 25 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачам п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 
Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримував у повному обсязі, просив їх задовольнити. 
Представник Головного управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належно. 06 травня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Головного управління Національної поліції в Київській області Жеребят`єв Д.С. просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , розгляд справи проводити без його участі. 
Поліцейський ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Мартиненко А.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належно. Згідно листа начальника ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Бандури В.В. №112818-26 від 07.05.2026, ОСОБА_3 у ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області не працює, звільнений.
Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.
21 березня 2026 року постановою поліцейського ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області старшого сержанта поліції Мартиненка А.В. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до зазначеної постанови, серії ЕНА № 6875544 від 21.03.2026, водій ОСОБА_3 керував автомобілем ЗАЗ 110217 д.н.з. НОМЕР_1 без чинного страхового поліса, чим порушив п. 2.1.ґ ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.9).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чиного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтями 121, 126 КУпАП).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
За положеннями статей 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з підпунктом «б» пункту 2.1 Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).
У відповідності до підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). 
Згідно з пп. "а" пункту 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. 
Забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») (частина перша статті 37 Закону України «Про дорожній рух»).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Статтею 21 вказаного Закону встановлено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України.
Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, у тому числі, відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
Разом з тим, відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно зі статтею 53 Закону №1961-IV, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Водночас, підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії).
Отже, пред`явлення на вимогу працівника поліції документів, передбачених 2.1 ПДР України, у тому числі страхового поліса, є безумовним обов`язком водія.
В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, представником відповідача надано до суду відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.
Так, на дослідженому відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що автомобіль розташований на узбіччі дороги біля господарської будівлі (прохідної) по вул. Соборна в м. Ржищів. При цьому, автомобіль стояв з ввімкненим двигуном, в автомобілі знаходився лише позивач, на питання інспектора позивач зазначив, що приїхав забрати батька з роботи, показав посвідчення водія, реєстраційні документи на т/з не надав, бо не знайшов в автомобілі, вказав, що вони, мабуть, у батька. Після чого зателефонував батьку. Коли батько прийшов до автомобіля, то пояснив працівникам поліції, що син приїхав забрати його з роботи, після чого дістав з автомобіля технічний паспорт, щодо страхового поліса зазначив, що він прострочений, закінчився. Поліцейським було повідомлено водію ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, роз`яснено строки та порядок його оскарження. 
Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, при цьому, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, досліджений відеозапис підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ЗАЗ 110217 д.н.з. НОМЕР_1 , та спростовує його твердження, викладені в позовній заяві про те, що транспортним засобом керував його батько.
Таким чином, викладені у постанові серії ЕНА № 6875544 обставини відповідають обставинам, встановленим під час розгляду справи, а факт порушення позивачем Правил дорожнього руху доведено належними доказами.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
За результатами дослідження обставин і матеріалів справи суд дійшов висновку, що позивачем не було доведено свою невинуватість у вчиненні правопорушення, у той час як відповідачем надано вичерпні, переконливі та належні докази винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке до позивача застосовано адміністративне стягнення.
Таким чином, правові підстави для скасування оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6875544 від 21.03.2026 відсутні.
Керуючись, статтями 7-9, 126, 222, 245, 251, 265-2, 280 КУпАП, статтями 5, 9, 76, 77, 90, 132, 134, 139, 229, 241-246, 255, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, поліцейського ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції Мартиненка Андрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.О.Юрченко