ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3677/24
Провадження № 22-ц/820/1148/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М. Ярмолюка О.І.,
розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 686/3677/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Максимівим Володимиром Мироновичем на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2024 року у складі судді Карплюка О.І. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У лютому 2024 року ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом, в якому товариство просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість Договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0973595992 від 03.01.2020 року в сумі 48 169, 50 грн, а також судовий збір 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу 13 000 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що 03 січня 2020 року між ТзОВ «Інфінанс» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0973595992, за змістом якого ТзОВ «Інфінанс» зобов`язалося надати відповідачці кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн, у межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору. В рамках цього договору на підставі Заявки - анкети № 2628578737 від 23 лютого 2020 року ТзОВ «Інфінанс» надало ОСОБА_1 кредит (транш) у розмірі 4000 грн строком на 30 днів під 1,75% за один день користування кредитом, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти у встановлений строк.
За договором факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021року ТзОВ «Інфінанс» відступило право вимоги за вказаним договором позики ТзОВ «Вердикт Капітал»), яке, у свою чергу, за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023 від 10 січня 2023 року відступило це право позивачу.
Відповідачка не виконала зобов`язання за договором позики, внаслідок чого станом на 09 січня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 77 219,50 грн, із яких 4000 грн заборгованість за кредитом, 73219, 50 грн заборгованість за процентами, які нараховані на дату відступлення позивачу права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути заборгованості у розмірі 48169,50 грн, яка складається з 4 000 грн заборгованості за кредитом і 44169,50 грн заборгованості за процентами, які нараховані на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс».
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитом в сумі 48169,50 грн, яка складається з 4 000 грн заборгованості за кредитом і 44169,50 грн заборгованості за процентами, судовий збір 3028 грн та 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Максимівим В.М. подали апеляційну скаргу, вважають рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, тому просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник апелянтки вказує, що з матеріалів позовної заяви вбачається що і кредитний договір і акцепт оферти підписані відповідачем з застосуванням одноразового підпису (ідентифікатора). При цьому, в матеріалах справи міститься довідка первісного кредитора про надсилання відповідачу такого ідентифікатора на номер її телефону. В самій довідці вказаний зазначений лише ідентифікатор, що використаний для підписання акцепти, відомостей про надсилання ідентифікатора для підписання кредитного договору немає. Тому судом першої інстанції зроблений помилковий висновок про доведеність підписання кредитного договору сторонами. Такий висновок зроблений судом у відсутність належних доказів направлення та використання Цапок О.Є. одноразових ідентифікаторів чи накладення електронного підпису.
Позивач на підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів надав лист квитанцію платіжної системи iPay від 23.02.2023 р. про перерахування грошових коштів в сумі 4000,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 . Долучений лист не може свідчити про факт отримання відповідачем коштів, оскільки в ньому відсутні відомості про особу отримувача, тож встановити чи належить вказана картки саме відповідачу – неможливо. Долучений лист не є документом первинного бухгалтерського обліку, в розумінні чинного законодавства, який би підтверджував факт переказу коштів на рахунок відповідача. Відтак, з огляду на докази, наявні в матеріалах справи, неможливо ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу. Доказами, які можуть підтвердити факт надання Позивачем і отримання Відповідачем кредитних коштів і, як наслідок, наявність або відсутність заборгованості, її розмір, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації ,
Крім того, посилається представник апелянтки, що як вбачається з розрахунку відсотків за користування кредитом, такі розраховані починаючи з 23.02.2020 р. по 13.07.2023 року за ставкою 1,75 % від суми траншу в 4000 грн. Однак, з обґрунтованістю даного розрахунку не можна погодитись, виходячи з наступного. За умовами договору строк користування коштам кожного окремого траншу встановлений в 30 днів. Такий же строк для користування коштами траншу визначений Акцептом оферти. За прострочення виконання зобов`язань по сплаті відсотків та поверненню суми кредиту договором встановлена відповідальність. Отже, строком належного користування кредитом, за який мали б сплачуватись проценти, як плата за користування чужими грошима, є саме 30 днів з дати отримання чергового траншу кредиту. За користування траншем кредиту понад встановлений строк має наставати відповідальність, встановлена договором або законом.
Також посилається представник апелянтки, що до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» не додано доказів оплати за передання права вимоги до боржників, хоча розділ 7 договору містить і ціну договору – 5312491,59 грн. і обов`язок нового кредитора оплатити її в користь кредитора. Отже, надані до матеріалів справи документи не є достатніми доказами для визнання факту набуття позивачем права вимоги до відповідача.
ТзОВ «Коллект Центр» подало відзив і просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказує на його законність та обґрунтованість, оскільки апелянт, посилається виключно на формальні заперечення щодо форми доказів позивача без фактичного спростування основного предмету доказування та без використання передбачених ЦПК України процесуальних механізмів для доведення своєї позиції, може свідчить про недобросовісне здійснення відповідачем своїх процесуальних прав. Відповідно до наданих доказів до матеріалів справи, було встановлено, що 03.01.2020 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «ІНФІНАНС» було укладено договір позики № 0973595992. Згідно Заявки – анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №2628578737 від 23.02.2020 року було отримано 3-й транш в рамках укладеного Договору.
Представник позивача, вважає що позивачем належним чином підтверджено факт укладення кредитного договору шляхом підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов договору позики, а саме отримання третього траншу за договором, позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у відповідному розмірі. Враховуючи, що ТзОВ «Інфінанс» не є банком, відповідна операція була здійснена за допомогою сервісу онлайн платежів iPay.ua. В матеріалах справи наявна квитанція iPay.ua про успішне перерахування: 23.02.2020 року грошових коштів у розмірі 4 000 грн на картку № НОМЕР_1 . Повний номер картки наявний в Заявці-анкеті на отримання кредиту – 4149499113746125. Встановлені рішенням суду факти не спростовані апелянтом, оскільки доказів зворотного нею не надано. 
Також посилається, що відповідно до умов договору позики, відповідачці було надано третій транш в рамках укладеного договору позики. Відповідно до п. 1.2 Договору, строк дії договору становить 36 календарних місяців. Відповідно до п. 1.7 Договору, протягом 36 календарних місяців з дня укладання договору позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Відповідно до умов Пропозиції та Акцепту оферти від 23.02.2020 року, підписанням заяви-анкети та цього договору позичальник/відповідач підтверджує, що самостійно перед укладанням Договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, Проектом Договору і який відповідає умовам даного Договору, та Пропозиція (Оферта) на отримання кредитних коштів згідно Заявки-анкети містить погоджені умови щодо строку дії договору позики 36 календарних місяців. Відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Договору, п. 3.2 передбачено, що строк договору фінансового кредиту становить 36 календарних місяців з дня укладання Договору. П. 3.3 Правил визначачє, що максимальна сума кредиту складає 20 000 грн. Наданий розрахунок заборгованості ТзОВ «Інфінанс» відображає всю історія користування кредитними коштами відповідачем ОСОБА_1 . Нарахування відсотків за договором надання позики проведено за період з 23.02.2020 р. по 02.01.2023 р., тобто виключно в межах строку користування кредитними коштами – 36 календарних місяців з дати укладення Договору (03.01.2020 року).
До позовної заяви позивачем були надані належним чином завірені копії Договору факторингу та відступлення прав вимоги з додатками, Реєстр боржників, витяг з реєстру боржників, де зазначена вся інформація щодо боржника ОСОБА_1 та відповідного зобов`язання, а також платіжне доручення від 15.07.2021 року на підтвердження проведеної оплати за договором, тобто всі документи на підтвердження проведеного відступлення прав вимоги відповідно до погоджених сторонами умов відповідної передачі прав. Перехід прав вимоги підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним між сторонами актом прийому-передачі Реєстру Боржників та самим реєстром боржників. Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від первісного кредитора до ТзОВ «Вердикт Капітал» та, в свою чергу, від ТзОВ «Вердикт Капітал» до позивача прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачкою.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 03 січня 2020 року ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0973595992, згідно з яким товариство зобов`язалося надати позичальнику фінансовий кредит для власних потреб на умовах цього Договору та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «POZICНKA», (надалі –Правила), які є невід`ємною частиною Договору, а позичальник зобов`язався належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором і Правилами (пункт 1.1 Договору).
Сторони підписали Договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ТОВ «Інфінанс» 2L3Z8W, ОСОБА_1 4j916u).
Пунктом 1.2 Договору визначено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку №1 та додатку №2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу, та додатку №3 та додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: додатку №1 та додатку №2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Відповідно до пункту 1.6 Договору сторони погодили наступні загальні умови: максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) 30 календарних днів; діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) 20000 грн; максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу, та додатку №3 та додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховуються за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування.
За змістом пунктів 7.1, 7.3, 7.4 Правил відсотки за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день повернення включно. Відсотки нараховуються щоденно. Нарахування відсотків здійснюється також у неробочий чи святковий день. Повернення заборгованості здійснюється одним платежем по закінчення строку поточного кредиту (траншу), встановленого в договорі.
В силу пункту 8.2 Правил строк користування другим та наступними кредитами (траншами) може бути змінений/продовжений на строк, що відповідає кількості днів діючого кредиту (траншу).
Як передбачено пунктом 8.3 Правил, продовження строку дії кожного з кредитів (траншів) здійснюється в разі дотримання наступних передумов: на момент продовження строку поточного кредиту (траншу) строк дії договору не закінчився (підпункт 8.3.1.); повністю сплачено нараховані відсотки (у разі відповідної вимоги товариства штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту (підпункт 8.3.2).
Згідно з пунктом 8.4 Правил продовження строку дії поточного кредиту (траншу) здійснюється виключно за умови попередньої оплати відсотків (у разі наявності сплати штрафних санкцій на вимогу товариства) за фактичну кількість днів користування кредитом (траншем), чого відповідно до наявного у справі розрахунку не було вчинено позичальником.
23 лютого 2020 року в рамках Договору ТpОВ «Інфінанс» надало ОСОБА_1 кредит (транш) у розмірі 4000 грн строком на 30 днів під 1,75% за один день користування кредитом. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2100 грн. Реальна річна процентна ставка за кредитом траншем становить 638,75%.
Сторони підписали оферту та акцепт шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (5g9v7f).
Того ж дня ТзОВ «Інфінанс» перерахувало на платіжну картку 4149499113746125, яка вказана позичальником у Заявці-Анкеті на отримання кредиту кошти в сумі 4000 грн, що підтверджується квитанцією iPay.ua про успішне перерахування: 23.02.2020 року грошових коштів у розмірі 4 000 грн на картку № НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 не виконала зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів.
14 липня 2021року між ТзОВ «Інфінанс» (клієнт) і ТзОВ «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 14-07/21, за умовами якого ТзОВ «Інфінанс» за плату відступило ТзОВ «ВердиктКапітал» своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі до ОСОБА_1 за договором № 0973595992 від 03 січня 2020 року.
Відповідно до пункту 2.3 договору факторингу клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників.
Пунктом 6.1.4 договору факторингу визначено, що право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.
За змістом пункту 7.1 договору факторингу сторони домовилися, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 1561454 грн 09 коп.
Згідно з платіжним дорученням від 14 липня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало ТОВ «Інфінанс» суму фінансування відступлення права вимоги у розмірі 1561454 грн 09 коп.
Того ж дня сторони підписали акт приймання-передачі реєстру боржників, із якого слідує, що ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення 4 000 грн заборгованості по кредиту та 35 559,50 грн заборгованості по процентам.
10 січня 2023року між ТзОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) і ТзОВ «КоллектЦентр» (новий кредитор) укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023, за умовами якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект Центр» за плату своє право вимоги, що належало йому на підставі раніше укладеного з ТзОВ «Інфінанс» договору факторингу.
Пунктом 5.2 цього договору визначено, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором і набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.
Того ж дня сторони підписали акт приймання-передачі реєстру боржників, із якого слідує, що ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення 4 000 грн заборгованості по кредиту та 73 219,50 грн заборгованості по процентам.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В силустатті 514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором.
Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу.
Як вбачається з матеріалів справи, 03 січня 2020 року ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії, на виконання якого 23 лютого 2020 року ТзОВ «Інфінанс» надало відповідачці третій транш у розмірі 4000 грн, а та зобов`язалася через 30 днів (до 24 березня 2020 року) повернути цей кредит і сплатити проценти одноразовим платежем у розмірі 2100 грн (4000х1,75%х30).
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула кредитні кошти та не сплатила проценти за користування ними.
Вказані обставини підтверджуються ретельно дослідженими доказами, які наявні в матеріалах справи і які спростовують твердження апелянтки щодо неотримання кредитних коштів та наявності доказів переходу права вимоги до нового кредитора.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між первісним кредитодавцем та відповідачкою виникла кредитні правовідносини, при цьому відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТзОВ «Коллект Центр» як нового кредитора слід стягнути заборгованість.
Водночас, суд неправильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором.
Тлумачення змісту Договору (пунктів 1.2, 1.6) із відповідними додатками щодо основних умов кредиту (траншу), якими визначено строк користування кредитом, процентна ставка та загальна вартість кредиту, вказує на те, що сторони встановили строк кредитування не за Договором у цілому, а за окремим кредитом (траншем) 30 днів.
Також сторони передбачили можливість продовження строку дії кредиту (траншу) на строк, що відповідає кількості днів діючого кредиту (траншу), але за умови фактичного не закінчення загального строку дії Договору та повного внесення позичальником нарахованих процентів (а можливо і штрафних санкцій).
ТзОВ «Коллект Центр» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Також у справі відсутні докази пролонгації строку кредитування за окремим кредитом траншу від 23 лютого 2020 року.
Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на вказані обставини та неправомірно погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості за кредитним договором.
Отже з урахуванням суми неповернутого кредиту та несплачених процентів заборгованість становить 6100 грн (4 000 +2100 ).
Суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та не застосував норми статей 530, 631 Цивільного кодексу України та неправильно витлумачив норми статті 1048 ЦК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитними договорами підлягає зміні, а з ОСОБА_1 користь ТзОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 100 грн.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позов ТОВ «Коллект Центр» майнового характеру заявлено з ціною 48169,50 грн, задоволено з урахуванням висновків апеляційного суду на суму 6100 грн, тобто на 12,6% (6100х100:48169,50).
Тому з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» слід стягнути судовий збір за подання позову у розмірі 381,53 грн. (3028х12,6%).
Водночас у зв`язку з розглядом справи ТОВ «Коллект Центр» понесло витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі договору про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року № 02-01/2023 Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надавало ТзОВ «Коллект Центр» професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. За умовами цього договору вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (пункт 4.1). Акт про надання юридичної допомоги готується Адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому буда надана юридична допомога (пункт 4.3). Сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (пункт 4.5).
Із заявки на надання юридичної допомоги № 476 від 02 січня 2024 року та акту про надання юридичної допомоги № 2 від 08.01.2024 року вбачається, що Адвокатське об`єднання надало ТзОВ «Коллект Центр» юридичні послуги у виді усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви для подачі до суду на суму 13000 грн.
Згідно платіжної інструкції № 0406030000 від 10 січня 2024 року ТзОВ «Коллект Центр» оплатило юридичні послуги.
Оскільки за наслідками перегляду справи в суді апеляційної інстанції позов ТзОВ «Коллект Центр» задоволено частково, то з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1638 грн (13 000х 12,6%).
Таким чином розмір судових витрат понесених ТзОВ «Коллект Центр» в суді першої інстанції становить 381,53 грн судового збору та 1638 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 2019,53 грн, з огляду на пропорційність розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, після перегляду справи судом апеляційної інстанції розмір задоволених позовних вимог складає 12,6%, тому вимоги апеляційної скарги задоволено на 87,4%, у зв`язку з цим позивач має сплатити на користь відповідачки судовий збір у розмірі 3175,77 грн (3028х150%х87,4%х0,8).
Враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від сплати ТзОВ «Коллект Центр» судових витрат, які понесені в суді першої інстанції та стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1156,24 грн (3175,77- 2019,53).
Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Максимівим Володимиром Мироновичем, задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2024 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження 01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306; код ЄДРПОУ 44276926) 6100 гривень заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження 01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306; код ЄДРПОУ 44276926 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1156,24 гривень зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя         А.М. Костенко
Л.М. Грох 
О.І. Ярмолюк