Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/4790/26
 
Провадження № 2/711/2875/26

 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
05 червня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
 
головуючого – судді Булгакової Г.В.,
 
за участю секретаря судового засідання – Кошубінської Л.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
Позивач ТОВ «Юніт Капітал», в особі представника за довіреністю Кукси К.О., звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 912581651 від 07.10.2024 у розмірі 51 294,00 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.10.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір кредитної лінії № 912581651. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 16 600,00 грн. шляхом їх перерахування через банк-провайдер на платіжну картку позичальника. 07.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/16. На виконання договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги № б/н від 07.01.2025, за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача. 04.12.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/1225-01. На виконання договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Юніт Капітал» підписали реєстр прав вимоги № 1 від 04.12.2025, за яким до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків, утворилася заборгованість у розмірі 59 594,00 грн., яка складається з: 16 600,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 34 694,00 грн. – заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом; 8 300,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями. Однак, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту та нарахованих відсотках у загальному розмірі 51 294,00 грн., не заявляючи до стягнення штрафні санкції в розмірі 8 300,00 грн.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2026, вказану справу передано для розгляду судді Булгаковій Г.В.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.05.2026 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано у АТ «Універсал Банк» докази, що містять банківську таємницю, а саме інформацію та первинні документи щодо руху коштів та підтвердження факту перерахування (зарахування) кредиту на рахунок відповідача.
 
12.05.2026 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення обґрунтував тим, що згідно з пунктом 3.1 договору кредитної лінії № 912581651 від 07.10.2024 строк дисконтного періоду користування кредитом становив 30 днів. Оскільки функцію продовження цього строку в особистому кабінеті він не активував, дія договору припинилася 06.11.2024. У вказаний день відповідач сплатив 2 490,00 грн., повністю погасивши заборгованість за нарахованими відсотками. Попри це, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» продовжили нарахування процентів поза межами строку кредитування. Відповідач наголошує, що після спливу визначеного договором строку правові підстави для нарахування передбачених ним процентів відсутні, тому вимоги про їх стягнення є безпідставними. Крім того, відповідно до розрахунку первісного кредитора, 07.01.2025 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 16 000,00 грн. була повністю сплачена, у зв`язку з чим зобов`язання за вказаним правочином припинилися внаслідок повного виконання. Також відповідач зазначив, що позивачем не надано належних первинних документів на підтвердження правильності нарахування боргу. Щодо вимоги про стягнення 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 заперечує проти її задоволення, посилаючись на свій скрутний матеріальний стан, оскільки є пенсіонером за віком, його єдиним доходом є щомісячна пенсія в розмірі 2 967,19 грн., а у власності перебуває лише незначна частка нерухомого майна.
 
12.05.2026 представник позивача за довіреністю Кукса К.О. подала відповідь на відзив, у якій просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість заперечень відповідача. На спростування доводів відповідача представник зазначила, що ОСОБА_1 особисто ініціював укладення кредитного договору № 912581651 від 07.10.2024 на сайті первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Підписанням цього договору відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з його умовами та Правилами надання кредитів, які є невід`ємною частиною правочину. Нарахування заборгованості здійснювалося виключно в межах погоджених сторонами процентних ставок: протягом дисконтного періоду з 07.10.2024 по 06.11.2024 - за дисконтною ставкою 0,5% за кожен день користування, а після закінчення цього строку та в періоди пролонгації - за індивідуальною ставкою 1,0% в день. Крім того, пунктом 12.4 договору сторони узгодили обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 365,00% річних після закінчення строку дії договору. Також представник позивача вказала, що відображене в розрахунках «балансове списання» є внутрішньою бухгалтерською операцією фінансової установи щодо зняття активу з обліку у зв`язку з відступленням права вимоги фактору, що жодним чином не свідчить про добровільне погашення чи припинення зобов`язань самим боржником. Щодо судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн., позивач вважає їх завищеними, документально необґрунтованими та неспівмірними зі складністю справи, обсягом виконаної роботи й витраченим часом. 
 
14.05.2026 відповідач ОСОБА_1 подав заперечення на відповідь на відзив, в яких просив відмовити ТОВ «Юніт Капітал» у долученні відповіді на відзив, залишити її без розгляду та повернути позивачу. Вказані вимоги обґрунтовував тим, що відповідь на відзив подана з порушенням вимог статті 178 ЦПК України, оскільки позивачем не надано доказів її надсилання разом із доданими документами на адресу відповідача та його представника. У разі долучення відповіді на відзив до матеріалів справи, відповідач проти її задоволення заперечував у повному обсязі з огляду на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту активації відповідачем в особистому кабінеті функції продовження строку дисконтного періоду кредитування. Окрім того, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені). Відтак, нараховані позивачем суми відсотків, пені та штрафів поза межами 30-денного строку кредитування є безпідставними та незаконними. Згідно з розрахунком первісного кредитора, 07.01.2025 заборгованість за спірним договором № 912581651 була повністю погашена шляхом сплати 16 000,00 грн. за тілом кредиту, у зв`язку з чим зобов`язання припинилися. Твердження позивача про те, що дане перерахування коштів є лише «балансовим списанням грошових коштів від клієнта до фактора», не підтверджено жодним первинним бухгалтерським документом. Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності, а також враховуючи, що споживач є слабшою стороною у правовідносинах, відповідач вважає заборгованість повністю погашеною. Щодо витрат на правничу допомогу відповідач зазначив, що на підтвердження обсягу та вартості наданих послуг суду надано відповідний розрахунок та акт від 14.05.2026. Той факт, що процесуальні документи подавалися за його особистим підписом через «Електронний суд», не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на адвоката, який ці документи готував. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимогах, стягнути з позивача 14 000,00 грн. судових витрат на правничу допомогу. 
 
15.05.2026 представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 подала додаткові пояснення, у яких зазначила, що при надсиланні відповіді на відзив через підсистему «Електронний суд» сталася технічна помилка, внаслідок якої заява була надіслана лише до суду. Разом з тим, відповідач та його представник мають можливість ознайомитися з матеріалами справи самостійно за допомогою електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд». Щодо розміру заборгованості представник позивача пояснила, що відображене в розрахунку від 07.01.2025 балансове списання боргу є виключно внутрішньою бухгалтерською операцією зняття активів з обліку ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у зв`язку з відступленням права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу, і жодним чином не свідчить про фактичне погашення чи повернення коштів самим боржником. В подальшому, 04.12.2025 право вимоги за кредитним договором № 912581651 від 07.10.2024 перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Юніт Капітал». Нарахування відсотків за користування кредитом є повністю обґрунтованим, відповідає умовам договору, з якими відповідач погодився при його укладенні. У зв`язку з цим представник позивача просить суд врахувати надані пояснення та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
 
18.05.2026 АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали від 11.05.2026 надало докази, що містять банківську таємницю.
 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві ОСОБА_2 просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Юніт Капітал».
 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; у поданих заявах по суті справи просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних доказів. 
 
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи,всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
 
Судом встановлено, що 07.10.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі – позичальник) в електронній формі було укладено договір кредитної лінії № 912581651, відповідно до пункту 2.1. якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 16 600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
 
Згідно з пунктом 2.2., 2.3., 2.4. договору сума кредитного ліміту, вказана в пункті 2.1. договору, є загальною сумою кредиту за цим договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 16 600,00 грн. 07.10.2024. Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором.
 
Відповідно до пункту 3.1., 3.2. договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому пунктом 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
 
Сторони погодили, що встановлений в пункті 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується дисконтний період; X - поточна дата (день місяця) закінчення дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця). При цьому сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів (пункт 3.2. договору).
 
Згідно з пунктом 5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_1 , що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
 
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 06.11.2024, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 06.11.2029 (пункт 7.1., 7.2., 7.3. Договору).
 
Відповідно до пункту 8.1., 8.2., 8.3. договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено. Процентна ставка за користування кредитом є базовою процентною ставкою та складає 1,00% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00% річних. 
 
Згідно з пунктом 11.1. договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.
 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало в повному обсязі, а саме 07.10.2024 перерахувало відповідачу грошові кошти у розмірі 16 600,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 6150006-0363-4654-9333-9eab78dbde48 від 07.10.2024.
 
Належність відповідачу банківської карти № НОМЕР_2 та перерахування на неї коштів у розмірі 16 600,00 грн. також підтверджується листом АТ «Універсал Банк № БТ/Е-19975 від 15.05.2026 та рухом коштів по картці від 15.05.2026.
 
З розрахунку заборгованості за договором № 912581651 від 07.10.2024, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», встановлено, що 06.11.2024 відповідач здійснив платіж у розмірі 2 490,00 грн., який зарахований в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого станом на 07.01.2025 у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 35 192,00 грн., яка складається з: 16 600,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 10 292,00 грн. - заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом; 8 300,00 грн. – заборгованості за штрафними санкціями. 
 
07.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (далі – фактор) було укладено договір факторингу № МВ-ТП/16, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
 
Відповідно до реєстру прав вимоги від 07.01.2025 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 912581651 від 07.10.2024 у загальному розмірі 35 192,00 грн.
 
З розрахунку заборгованості за договором № 912581651 від 07.10.2024, сформованого ТОВ «Таліон Плюс», встановлено, що з 08.01.2025 по 03.06.2025 відповідач на виконання умов договору не здійснив жодного платежу, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 59 594,00 грн., яка складається з: 16 600,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 34 694,00 грн. - заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом; 8 300,00 грн. – заборгованості за штрафними санкціями. 
 
04.06.2025 ТОВ «Таліон Плюс» повідомило ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору № 912581651 від 07.10.2024 та необхідність сплати заборгованості за договором.
 
04.12.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» (далі – фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (далі – клієнт) було укладено договір факторингу № 04/1225-01, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
 
Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 04.12.2025 до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 912581651 від 07.10.2024 у загальному розмірі 59 594,00 грн. Сума фінансування, належна до оплати клієнту за цим реєстром прав вимог, становить 20,50% від основної суми заборгованості (тіла кредиту), що становить 4 913 398,09 грн. Сума фінансування за цим реєстром прав вимоги підлягає сплаті фактором протягом 7 банківських днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі даного реєстру прав вимог.
 
04.12.2025ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали і скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог № 1 від 04.12.2025 за договором факторингу № 04/1225-01 від 04.12.2025, відповідно до пункту 1. якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимог № 1 від 04.12.2025, після чого, з урахуванням пункту 4.1. договору, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу до боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргу. 
 
Згідно з платіжною інструкцією № 759 від 15.12.2025 ТОВ «Юніт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Таліон Плюс» 4 913 398,09 грн., призначення платежу: оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 04/1225-01 від 04.12.2025, реєстру відступлення права вимоги № 1 від 04.12.2025, без ПДВ.
 
З виписки з особового рахунку за договором № 912581651 від 07.10.2024, сформованої ТОВ «Юніт Капітал», встановлено, що станом на 18.03.2026 заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 59 594,00 грн., у тому числі: 16 600,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 34 694,00 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8 300,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями.
 
Проте, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 912581651 від 07.10.2024 у розмірі 51 294,00 грн., яка складається з: 16 600,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 34 694,00 грн. - заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом.
 
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості.
 
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.
 
Відповідно до частини 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
 
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
 
Згідно з пунктом 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
 
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
 
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Статтею 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
 
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що відповідач отримав кредитні кошти, однак свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, а після направлення повідомлення про дострокове розірвання договору не здійснив погашення заборгованості у добровільному порядку, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії № 912581651 від 07.10.2024 року у розмірі 51 294,00 грн.
 
Заперечення відповідача щодо безпідставності нарахування позивачем процентів після спливу 30-денного строку з моменту отримання кредиту суд вважає необґрунтованими.
 
Пунктом 11.1. договору № 912581651 від 07.10.2024 визначено, що договір діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії.
 
У пунктах 7.1., 7.2., 7.3. договору чітко розмежовано поняття «рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення суми кредиту» та «кінцева дата повернення (виплати) кредиту». 
 
Зокрема, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 06.11.2024, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. 
 
В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 06.11.2029.
 
Дисконтний період – це період користування кредитом, протягом якого позичальник має право отримувати нові транші, у тому числі у разі часткового погашення кредиту протягом строку дії Договору. Тобто, дисконтний період – це не строк кредитування, як про те хибно вказує сторона відповідача, це лише період строку кредитування, протягом якого позичальник має право отримати додаткові кредитні грошові транші.
 
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
 
Відповідач ОСОБА_1 добровільно погодився на запропоновані умови, підписавши договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також попередньо ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту. У цих документах було чітко зазначено п`ятирічний строк дії договору, умови нарахування базових відсотків поза межами дисконтного періоду, а також кінцеву дату повернення кредиту - 06.11.2029.
 
Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану, зокрема, у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, відповідно до якої право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється у разі спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення боргу.
 
Оскільки визначений договором № 912581651 від 07.10.2024 п`ятирічний строк кредитування на момент нарахування відсотків не сплив, а кредитор скористався своїм правом на дострокове розірвання договору лише 04.06.2025, нарахування відсотків за базовою ставкою у період з дати закінчення дисконтного періоду до дати розірвання договору є законним та обґрунтованим.
 
Відтак, порядок нарахування, період та розмір відсотків за користування кредитом, заявлені позивачем до стягнення, повністю відповідають фактичним обставинам справи, погодженим сторонами умовам договору та вимогам чинного законодавства України.
 
Щодо твердження відповідача про те, що його зобов`язання перед первісним кредитором припинилися 07.01.2025 внаслідок сплати заборгованості за тілом кредиту, суд зазначає таке.
 
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Як вбачається з матеріалів справи, фінансова операція від 07.01.2025, яку відповідач помилково тлумачить як припинення зобов`язання через його виконання, за своєю правовою природою є внутрішньою бухгалтерською операцією первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Вказане балансове списання активу було зумовлене укладенням того ж дня договору факторингу № МВ-ТП/16 та відступленням права вимоги до боржника на користь ТОВ «Таліон Плюс».
Оскільки відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу (платіжного доручення, квитанції тощо), який би підтверджував фактичне перерахування або внесення грошових коштів на погашення вказаної заборгованості, суд відхиляє зазначені аргументи як безпідставні.
 
Стосовно посилання відповідача на пункт 18 Прикінцевих та перехідних ЦК України щодо звільнення від відповідальності за порушення грошових зобов`язань у період дії воєнного стану, суд зазначає, що вказана норма передбачає, що у разі допущення позичальником прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, такий позичальник звільняється від відповідальності перед кредитором, зокрема від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) та інших штрафних нарахувань.
 
Разом з тим, заявлені позивачем ТОВ «Юніт Капітал» до стягнення проценти за користування кредитом у розмірі 34 694,00 грн. за своєю правовою природою є встановленою договором платою за користування кредитом, а не мірою відповідальності за порушення зобов`язання. Позивач не заявляв вимоги про стягнення штрафних санкцій.
 
Інші доводи відповідача не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
 
Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
 
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
 
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
 
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України).
 
Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
 
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано: Договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, укладений між АБ «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро – адвоката Тараненка А.І., та ТОВ «Юніт Капітал»; Додаткову угоду № 25771512812 від 21.01.2026 до Договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026; Акт прийому-передачі наданих послуг від 20.03.2026.
 
Надаючи оцінку цим доказам, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
 
З урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
 
Дана справа належить до категорії малозначних справ, має типовий характер для діяльності позивача у відносинах із боржниками та не потребувала вивчення великого обсягу доказів або складного правового аналізу. Підготовка позовної заяви у такій справі зазвичай здійснюється за наявним шаблоном і не вимагає значних часових витрат. 
 
За таких обставин, керуючись принципами справедливості, співмірності та розумності, а також виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, суд доходить висновку, що заявлена сума є завищеною та підлягає зменшенню. Справедливим та співмірним розміром відшкодування у даній справі суд вважає суму в розмірі 3 000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,-
 
УХВАЛИВ:
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження юридичної особи: бульв. Лесі Українки, буд. 34, оф. 333, м. Київ) заборгованість за договором кредитної лінії № 912581651 від 07.10.2024 у розмірі 51 294,00 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., а всього 56 956,40 грн.
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

 
Головуючий:	  	Г.  В.  Булгакова