ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2026 Справа № 914/870/26 
Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Коссака С.М. здійснив у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та без проведення судового засідання розгляд справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна Гільдія Львів”, с. Рясне-Руське, Львівський р-н, Львівська обл.
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Золотий Львів”, м. Миколаїв, Стрийський р-н, Львівська обл.
про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю “Будівельна Гільдія Львів”, с. Рясне-Руське, Львівський р-н, Львівська обл. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Золотий Львів”, м. Миколаїв, Стрийський р-н, Львівська обл. про стягнення заборгованості у сумі 25 260,59грн., що складається з: 18 509,40грн. – основний борг, 3157,12грн. – 25% річних, 725,60грн. – інфляційні втрати, 2868,47грн. – пеня.
Також повідомляє суд, що позивач поніс витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40грн., який обраховано із застосуванням коефіцієнту 0,8 та 8200,00грн. витрат на правничу допомогу, докази яких додано до матеріалів поданої позовної заяви.
Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та постановлено, що розгляд справи по суті починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі – 27.04.2026 року, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Зокрема, відповідачу встановлено строк у 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов.
Ухвалу про відкриття провадження у справі доставлена позивачу, його представнику та відповідачу у справі до електронних кабінетів та відповідно до Довідки про доставку електронних листів, ухвали суду доставлені 27.03.2026 року позивачу, його представнику та відповідачу.
Відповідно ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
30.03.2026 року представником позивача подано через систему «Електронний суд» заяву за вх.№1419/26 про зменшення позовних вимог. Зазначається, що відповідач 25.03.2026 року перерахував Позивачу суму основної заборгованості в розмірі 18 509, 40 грн. Відтак представник позивача просить прийняти дану заяву про зменшення позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача 6 751,19грн., а саме: 3157,12грн. – 25% річних; 725,60грн. – інфляційні втрати; 2868,47грн. – пені. Також просить стягнути з відповідача 2662,40грн. судового збору та 8200,00грн. витрат на правничу допомогу. До поданої заяви додано платіжну інструкцію про сплату основної заборгованості.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Судом прийнято дану заяву до розгляду та справа слухається з урахуванням зменшення позовних вимог.
На електронну адресу суду 24.04.2026 року та 08.05.2026 року надійшли заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та надання доступу представнику позивача до електронної справи. 08.05.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх№13203/26 про визнання основної суми заборгованості в розмірі 18 509,40 грн., надає суду докази сплати заборгованості по договору поставки №16 від 01 травня 2025 року, а саме, платіжну інструкцію №25 від 25.03.2026р. 
За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі подав до суду відзив на позов, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням поданих процесуальних документів, як позивачем так відповідачем.
Зважаючи на вказане, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі.

Аргументи позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Гільдія Львів» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Золотий Львів” (Покупець) укладено Договір поставки №16, відповідно до п. 1.1. якого, предметом даного договору є постачання будівельних матеріалів окремими партіями за цінами, в асортименті (номенклатурі) та кількості, які погоджуються Сторонами в накладних ( ТОВАР), а Покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах, встановлених у Договорі. 
Позивач стверджує, що у період з 01 травня 2025 року та станом на день звернення до суду Постачальник поставив товар на загальну суму 18 509,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату по замовленню №629 від 22.05.2025 року, видатковою накладною №62901 від 23 травня 2025 року на суму 9763,20грн. разом з ПДВ, рахунком на оплату по замовленню №792 від 16 червня 2025 року та видатковою накладною №79201 від 17 червня 2025 року на суму 8746,20грн.
З урахуванням простроченням виконання грошового збов`язання відповідачем, позивачем нараховано відповідачу 25% річних – 3 157,12грн., інфляційні витрати - 725,60грн. та пеню - 2 868, 47грн., які позивач просить стягнути з відповідача.
З урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом, позивач просить стягнути з відповідача 25% річних – 3 157,12грн., інфляційні витрати - 725,60грн. та пеню - 2 868, 47грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2662,40грн., який обраховано із застосуванням коефіцієнту 0,8 та 8200,00грн. витрат на правничу допомогу.
Аргументи відповідача.
У поданому відзиві на позовну заяву відповідач визнає позовні вимоги, а саме заборгованість по договору поставки №16 від 01.05.2025р. в розмірі 18 509,40 грн., надано суду докази сплати заборгованості по договору поставки №16 від 01 травня 2025 року, а саме, платіжну інструкцію №25 від 25.03.2026р., відтак станом на 25.03.2026р. представник відповідача зазначає, що відповідач погасив основну заборгованість перед позивачем по даному договору поставки. 
Просить зменшити заявлені позивачем розмір 25% річних, інфляційних втрат, пені та витрати на професійну правничу допомогу адвоката позивача.

Обставини, встановлені судом.
01 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Гільдія Львів» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Золотий Львів” (Покупець) укладено Договір поставки №16, відповідно до умов якого, предметом даного договору є постачання будівельних матеріалів окремими партіями за цінами, в асортименті (номенклатурі) та кількості, які погоджуються Сторонами в накладних (ТОВАР), а Покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах, встановлених у Договорі (п. 1.1. Договору).
У договорі сторони визначили, що місце поставки – адреса складу Постачальника (адреса складу Постачальника (Львівська обл. Львівський р-он., село Рясне Руське, вул. Свободи, буд. 1 та/або м. Києві, по вул. Саперно-Слобідська, 57 та/або м. Вишневе по вул. Чорновола, 48).
Згідно пункту 2.4. Договору, покупець зобов`язаний оплачувати Товар у строк, що не перевищує 21 календарних днів з моменту поставки.
Покупець при оплаті товару в платіжному документі (платіжному дорученні) повинен чітко вказувати призначення платежу, а саме: номер та дату рахунку-фактури або номер і дату видаткової накладної або номер і дату Договору поставки (п. 2.6. Договору).
Пунктом 2.7. Договору, сторони домовились, що при наявності у Покупця заборгованості за поставлений товар, всі оплати, які здійснюються Покупцем, зараховуються Постачальником в рахунок погашення заборгованості з урахуванням черговості її виникнення, навіть якщо договір за яким існує заборгованість є відмінним від договору за яким здійснено платіж.
Пунктами 7.1., 7.2. Договору сторони погодили, що Договір укладається з дати підписання до 31 грудня 2025 року. Якщо за один місяць до завершення терміну Договору жодна з Сторін не повідомить іншу Сторону про припинення Договору, то цей Договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах. 
У період з 01 травня 2025 року та станом на день звернення до суду Постачальник поставив товар на загальну суму 18 509,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату по замовленню №629 від 22.05.2025 року, видатковою накладною №62901 від 23 травня 2025 року на суму 9763,20грн. разом з ПДВ, рахунком на оплату по замовленню №792 від 16 червня 2025 року та видатковою накладною №79201 від 17 червня 2025 року на суму 8746,20грн. зазначені документи підписані електронними підписами директорами юридичних осіб.
Покупець (відповідач) станом на час подання позовної заяви платежів не проводив, в результаті чого сума основного боргу становить 18 509, 40грн., яка зафіксована сторонами у складеному акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2025 року по 30.11.2025 рік, який підписаний електронними підписами директорів юридичних осіб та яка не оспорюється і визнається відповідачем. 25.03.2026 року відповідачем, після подання позовної заяви до суду, сплачено суму основної заборгованості в розмірі 18 509, 40грн., що підтверджується платіжною інструкцією №25 від 25.03.2026 року. 
За змістом п. 5.4. договору за порушення грошового зобов`язання по оплаті ціни товару понад 15 календарних днів, на підставі ст. 625 ЦК України , покупець сплачує 25% річних від суми боргу.
Позивач заявляє до стягнення 25% річних – 3 157,12грн. та інфляційні витрати - 725,60грн., які обраховано окремо від дат кожної видаткової накладної окремо, відтак позивач просить їх стягнути з відповідача на користь позивача.
Пунктом 5.3 Договору сторони погодили, що у випадку затримки оплати товару Покупець на вимогу Постачальника сплачує йому суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також пеню, яка нараховується на несплачену суму за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення. Згідно здійсненого позивачем розрахунку, розмір пені становить 2 868, 47грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Норми права та мотиви суду.
Предметом доказування є встановлення факту неналежного виконання умов договору поставки щодо допущення порушення строку на своєчасну оплату товарів, визначеного Договором та правомірність стягнення штрафних санкцій. 
Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 ЦК України. 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За умовами ст.525 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму. 
Частина 1 статті 693 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
В силу положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що у договорі сторони визначили, що місце поставки – адреса складу Постачальника (адреса складу Постачальника (Львівська обл. Львівський р-он., село Рясне Руське, вул. Свободи, буд. 1 та/або м. Києві, по вул. Саперно-Слобідська, 57 та/або м. Вишневе по вул. Чорновола, 48).
Згідно пункту 2.4. Договору, покупець зобов`язаний оплачувати Товар у строк, що не перевищує 21 календарних днів з моменту поставки.
Покупець при оплаті товару в платіжному документі (платіжному дорученні) повинен чітко вказувати призначення платежу, а саме: номер та дату рахунку-фактури або номер і дату видаткової накладної або номер і дату Договору поставки (п. 2.6. Договору).
Пунктом 2.7. Договору, сторони домовились, що при наявності у Покупця заборгованості за поставлений товар, всі оплати, які здійснюються Покупцем, зараховуються Постачальником в рахунок погашення заборгованості з урахуванням черговості її виникнення, навіть якщо договір за яким існує заборгованість є відмінним від договору за яким здійснено платіж.
Пунктами 7.1., 7.2. Договору сторони погодили, що Договір укладається з дати підписання до 31 грудня 2025 року. Якщо за один місяць до завершення терміну Договору жодна з Сторін не повідомить іншу Сторону про припинення Договору, то цей Договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах. 
У період з 01 травня 2025 року та станом на день звернення до суду Постачальник (позивач) поставив товар на загальну суму 18 509,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату по замовленню №629 від 22.05.2025 року, видатковою накладною №62901 від 23 травня 2025 року (підписана електронним підписом відповідачем 06.06.2026 року) на суму 9763,20грн. разом з ПДВ, рахунком на оплату по замовленню №792 від 16 червня 2025 року та видатковою накладною №79201 від 17 червня 2025 року (підписана відповідачем 20.06.2026 року) на суму 8746,20грн. Зазначені документи підписані електронними підписами директорами юридичних осіб.
За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Отже, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату в строк.
Судом встановлено, що Постачальник поставив товар відповідачу на загальну суму 18 509,40грн., що не заперечується відповідачем.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Вимоги щодо оформлення первинних документів наведені також у пункті 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
За приписами Положення господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів (абзац другий пункту 2.1); первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1); документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.5).
Відтак, видаткова накладна №62901 від 23 травня 2025 року (підписана електронним підписом відповідачем 06.06.2026 року) на суму 9763,20грн. разом з ПДВ та видаткова накладна №79201 від 17 червня 2025 року (підписана відповідачем 20.06.2026 року) на суму 8746,20грн., відповідно до умов укладеного Договору є первинним документом бухгалтерського обліку на підставі якого Позивач поставив відповідачу товар, а відповідно до фактичних обставин у справі, відповідач провів розрахунок з позивачем з порушенням строку, шляхом оплати за поставлений товар після відкриття провадження у справі, що підтверджується платіжною інструкцією №25 від 25.03.2026 року.
Враховуючи, що поставка товару підтверджується видатковою накладною №62901 від 23 травня 2025 року (підписана електронним підписом відповідачем 06.06.2026 року) на суму 9763,20грн. разом з ПДВ та видатковою накладною №79201 від 17 червня 2025 року (підписана відповідачем 20.06.2026 року) на суму 8746,20грн., а відповідачем здійснена оплата такого товару лише 25.03.2026 року, то відповідач допустив прострочення строків щодо оплати за отриманий товар згідно умов укладеного договору.

Щодо стягнення 25% річних.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. 
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Cплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно пункту 2.4. Договору, покупець зобов`язаний оплачувати Товар у строк, що не перевищує 21 календарних днів з моменту поставки.
За змістом п. 5.4. договору за порушення грошового зобов`язання по оплаті ціни товару понад 15 календарних днів, на підставі ст. 625 ЦК України , покупець сплачує 25% річних від суми боргу.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тобто сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою мають право визначати штрафні санкції, їх кількість, вид, розмір та види порушення зобов`язання, за якими застосовується розмір річних, тощо.
У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання по сплаті за отриманий товар, позивач заявляє до стягнення 25% річних – 3 157,12грн., які обраховано окремо від дат кожної видаткової накладної окремо, відтак позивач просить їх стягнути з відповідача на користь позивача.
Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 25% річних у загальній сумі 3 157,12грн., які обраховано по заборгованості по кожній видатковій накладній окремо, взявши правильний період обрахунку із застосуванням п. 2.4 Договору та з врахуванням дат підписання видаткових накладних окремо електронним підписом відповідача, доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 25% - 3 157,12грн. в межах заявлених позовних вимог. 
Щодо стягнення інфляційних втрат.
Індекс інфляції – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. 
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Дана правова позиція викладена постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18. 
Судом встановлено, що: видаткова накладна №62901 від 23 травня 2025 року на суму 9763,20грн. разом з ПДВ підписана електронним підписом директором відповідача – 06.06.2025 року, з рахуванням п. 2.4 Договору - 21 день – останній день на оплату товару є 27.06.2025 року, відтак обрахунок слід починати з 28.06.2025 року; видаткова накладна №79201 від 17 червня 2025 року на суму 8746,20грн. разом з ПДВ підписана електронним підписом директором відповідача – 20.06.2025 року, з рахуванням п. 2.4 Договору - 21 день – останній день на оплату товару є 11.07.2025 року, відтак обрахунок слід починати з 12.07.2025 року.
Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 725,60грн. – інфляційних нарахувань за вказані періоди, прийшов до висновку, що позивачем зазначено неправильні періоди та зазначено правильні суми боргу від яких здійснювалось нарахування інфляційних втрат по кожній видатковій накладній окремо, здійснивши перерахунок інфляційних втрат по кожній видатковій накладній окремо, взявши правильний період обрахунку із застосуванням п. 2.4 Договору та з врахуванням дат підписання видаткових накладних окремо електронним підписом відповідача, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в сумі 580,24грн., а в задоволенні 145,36грн. інфляційних втрат слід відмовити.
Щодо стягнення пені.
Відповідно до пункту третього частини першої ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно пункту 2.4. Договору, покупець зобов`язаний оплачувати Товар у строк, що не перевищує 21 календарних днів з моменту поставки.
У період з 01 травня 2025 року та станом на день звернення до суду Постачальник поставив товар на загальну суму 18 509,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату по замовленню №629 від 22.05.2025 року, видатковою накладною №62901 від 23 травня 2025 року на суму 9763,20грн. разом з ПДВ, рахунком на оплату по замовленню №792 від 16 червня 2025 року та видатковою накладною №79201 від 17 червня 2025 року на суму 8746,20грн., зазначені документи підписані електронними підписами директорами юридичних осіб.
Покупець (відповідач) станом на час подання позовної заяви платежів не проводив, в результаті чого сума основного боргу станом на час подання позовної заяви до суду становила 18 509, 40грн., яка зафіксована сторонами у складеному акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2025 року по 30.11.2025 рік, який підписаний електронними підписами директорів юридичних осіб та яка не оспорюється і визнається відповідачем. 
Пунктом 5.3 Договору сторони погодили, що у випадку затримки оплати товару Покупець на вимогу Постачальника сплачує йому суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також пеню, яка нараховується на несплачену суму за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення. Згідно здійсненого позивачем розрахунку, розмір пені становить 2 868, 47грн., яку позивач нарахував відповідачу по кожній видатковій накладній окремо.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що така нарахована позивачем не правильно та обраховувалася від правильних сум, які бралися до обрахунку, здійснивши перерахунок пені, взявши до уваги правильний період до обрахунку по кожній видатковій накладній окремо із застосуванням п. 2.4 Договору та з врахуванням дат підписання видаткових накладних окремо електронним підписом відповідача, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 2745,87грн., а в задоволенні 122,60грн. пені слід відмовити.
Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування, недотримання та допущення порушення строку на своєчасну оплату Товарів, визначеного Договором та видатковими накладними, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню підлягає: 3157,12грн. – 25% річних, 580,24грн. – інфляційні втрати та 2745,87грн. – пеня.
Щодо зменшення.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (пені) є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20). З огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суд, зокрема, бере до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18). При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).
Враховуючи, що борг сплачено відповідачем після відкриття провадження у справі, незначний розмір штрафних санкцій та компенсаційних виплат, розмір яких визначений договором та ст.625 ЦК України правових підстав для їх зменшення суд не вбачає.
Судові витрати.
У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1932 від 19.03.2026 року.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України “Про судовий збір” (із змінами і доповненнями), із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, судовий збір сплачується в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” з 1 січня 2026 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн.
Суд зазначає, що відповідно до предмету заявленої майнової вимоги та згідно поданої заяви про зменшення позовних вимог, судовий збір повинен становити не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак сплачено судовий збір у розмірі 2662,40грн., який обраховано із застосуванням коефіцієнту 0,8.
Розмір судового збору, який позивач сплатив, з урахуванням прийнятої заяви про зменшення позовних вимог, сплачено з урахуванням визначеної законом нижньої межі судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Оскільки спір виник з неправомірних дій відповідача щодо несвоєчасної сплати коштів, позовні вимоги, з урахуванням прийнятої заяви про зменшення позовних вимог, становлять 6 751,19грн. задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 556,72 грн., який судом обраховано пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Щодо стягнення витрат на професійну допомогу, які заявлені позивачем суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
17 березня 2026 року між ФОП Кушнір Роман Юхимович та ТзОВ “Будівельна Гільдія Львів” (Клієнт) підписано Договір про надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 26 Закону «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України. 
За пунктом 1.1. Договору, на умовах Договору Замовник доручає Виконавцю, а Виконавець бере на себе зобов`язання про надання Замовнику за плату юридичних послуг («Послуги»), в порядку, обсязі та на умовах, визначених Договором.
Згідно Додатку №1 від 17.03.2026 року, питання, що потребують вирішення шляхом надання правничої допомоги є: стягнення заборгованості в судовому порядку за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна Гільдія Львів” до Товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Золотий Львів” (код ЄДРПОУ 44740930) за неналежне виконання Договору поставки №16 від 01 травня 2026 року.
Беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, зокрема, підготовку процесуального документа, виступ в суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц.
При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
У поданому відзиві на позовну заяву, у якому відповідач просив зменшити адвокатські витрати, відповідач не навів належні та допустимі докази, правові обгрунтування зменшення розміру витрат на правову допомогу.
Судом встановлено, що Пунктом 4.1 договору визначено, що вартість надаваних послуг за Договором становить вартість визначену додатками до договору та актами виконаних робіт.
Вартість послуг визначена Додатком №1 до договору від 17.03.2026 року передбачає: - ознайомлення з документами, вивчення матеріалів справи та за необхідності діючого законодавства, судової практики з аналогічних спорів та аналіз справи на предмет визначення її судової перспективи. Підготовка Позовної заяви та інших процесуальних документів - 8 200 грн. - Участь представника позивача в суді першої інстанції 1100 грн.
Згідно доданого акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18 березня 2026 року ФОП Кушнір Романом Юхимовичем надано визначені послуги ТзОВ “Будівельна Гільдія Львів” на суму 8 200грн., які згідно доданого рахунку-фактури оплачено позивачем , що підтверджується платіжною інструкцією №1933 від 19.03.2026 року.
Господарський суд зазначає, що загальне правило щодо розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 закону).
Відповідно п. 3. ч. 4. ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна Гільдія Львів” стягнуто 3157,12грн. – 25% річних, 580,24грн. – інфляційних втрат та 2745,87грн. – пені. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Загальна сума до стягнення становить 6 483,23грн.
У зв`язку частковим задоволенням позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу позивача покладаються пропорційністю розміру задоволених позовних вимог і становлять 7 874,53грн. 
Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
1. Позов задоволити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Золотий Львів” (81600, Львівська обл., Стрийський р-н, м. Миколаїв, пл. Ринок, будинок 6-8, квартира 2, код ЄДРПОУ 44740930) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна Гільдія Львів” (81085, Львівська обл., Львівський р-н, с. Рясне-Руське, вул. Свободи, будинок1, офіс 1, код ЄДРПОУ 45636043) 3157,12грн. – 25% річних, 580,24грн. – інфляційних втрат, 2745,87грн. – пені, 2556,72грн. судового збору та 7874,53грн. витрат на професійну правничу допомогу.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Рішення складено та підписано з врахуванням графіків погодинних відключень світла у м. Львові.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Коссак С.М.