ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/1978/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ: 

25 березня 2026 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул. Пушкіна, 1, код ЄДРПОУ 21108013), яким просить суд: « 1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №072250012620 від 15.01.2026 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . 2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дня виникнення права на таку пенсію — 03.11.2025 р., зарахувавши до страхового стажу всі періоди згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 02.11.1965 р., а саме: з 01.07.2000 р. по 31.05.2001 р. у ЗАТ “Мінерал” (наказ про прийняття №30 від 28.07.1997 р., наказ про звільнення №28 від 31.05.2001 р.); з 01.06.2001 р. по 31.10.2002 р. у ТОВ “Промінь” (записи №11-12, наказ про прийняття №2 від 01.06.2001 р., наказ про звільнення №46 від 31.10.2002 р.); з 01.04.2004 р. по 31.12.2005 р. у ЗАТ “Мінерал” (записи №15-16, наказ про прийняття №14 від 01.04.2004 р., наказ про звільнення №64 від 31.12.2005 р.); та зобов`язати здійснити розрахунок пенсії з урахуванням відомостей про заробітну плату (дохід) за вказані періоди, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ІНДАНІ) за РНОКПП НОМЕР_1 , як таких, що є достовірними та фактично належать ОСОБА_1 . 3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. 4. Витребувати матеріали відмовної пенсійної справи.».
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 0269 березня 2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.
Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутності необхідного стажу роботи. Таку відмову позивач вважає необґрунтованою, в зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом. Позивач вказує, що спірні періоди трудової діяльності позивача, повністю підтверджуються записами трудової книжки.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив суд відмовити повністю в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач вказує, що загальний страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком. Відповідно наданих документів до страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 не зарахований період роботи з 01 червня 2001 року по 31 жовтня 2002 року, оскільки за вказаний період відсутні дані в реєстрі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Одночасно повідомив, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 період роботи з 28 липня 1997 року по 31 травня 2001 року зарахований по 30 червня 2000 року, оскільки за період починаючи з 01 липня 2000 року відсутні дані в реєстрі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Зарахувати до страхового стажу період згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 02 листопада 1965 року, а саме: з 01 квітня 2004 року по 31 грудня 2005 року у ЗАТ «Мінерал» неможливо, оскільки відсутня сплата страхових внесків.
Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне. 
Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписом статті 92 частини 1 пункту 6Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що 07 січня 2026 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій. Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.
Розглянувши документи, подані для призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області (територіальним органом Пенсійного фонду України, що розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності) було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 072250012620 від 15 січня 2026 року, оскільки страховий стаж роботи позивачки становить 27 років 11 місяців 21 день з необхідних 32 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 02 листопада 1965 року: з 01 червня 2001 року по 31 жовтня 2002 року, оскільки за вказаний період відсутні дані в реєстрі індивідуалах відомостей про застраховану особу (а.с. 23).
Одночасно повідомив, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 період роботи з 28 липня 1997 року по 31 травня 2001 року зарахований по 30 червня 2000 року, оскільки за період починаючи з 01 липня 2000 року відсутні дані в реєстрі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Зарахувати до страхового стажу період згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 02 листопада 1965 року, а саме: з 01 квітня 2004 року по 31 грудня 2005 року у ЗАТ «Мінерал» неможливо, оскільки відсутня сплата страхових внесків, про що позивача було повідомлено ГУ ПФУ в Закарпатській області листом від 18 лютого 2026 року № 1736- 793/Т-02/8-0700/26 (а.с. 35).
Як передбачено статтею 46 частиною 3 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі по тексту - Закон України № 1058-ІV) цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно із статтею 9 частиною 1 Закону України № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема пенсія за віком.
Відповідно до статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності на дату досягнення відповідного віку страхового стажу, зокрема, у період з 01 січня 2026 по 31 грудня 2026 - не менше 33 роки. 
Положеннями статті 24 частин 1, 2 та 4 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До 01 січня 2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 1788-ХІІ). 
Відповідно до статті 56 Закону України № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 частиною 1 Закону України № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком № 637.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Судом встановлено, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , зокрема, позивач працював в період з 01 липня 2000 року по 31 травня 2001 року у ЗАТ “Мінерал”; з 01 червня 2001 року по 31 жовтня 2002 року у ТОВ “Промінь”, з 01 квітня 2004 року по 31 грудня 2005 року у ЗАТ “Мінерал” (а.с.а.с. 24-28). 
Разом з тим, позивачу було відмовлено у зарахуванні страхового стражу спірних періодів з 01 червня 2001 року по 31 жовтня 2002 року, оскільки за вказаний період відсутні дані в реєстрі індивідуальних відомостей про застраховану особу, з 28 липня 1997 року по 31 травня 2001 року зарахований по 30 червня 2000 року, оскільки за період починаючи з 01 липня 2000 року відсутні дані в реєстрі індивідуальних відомостей про застраховану особу, з 01 квітня 2004 року по 31 грудня 2005 року у ЗАТ «Мінерал» у зв`язку з відсутня сплати страхових внесків.
Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (далі по тексту – Інструкція № 58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктами 2.3, 2.4 розділу 2 вказаної Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Як встановлено судом під час розгляду даної справи, відповідачем не заперечується факт перебування позивач на відповідних посадах та на наявності трудового стажу, однак позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вказаний період через відсутність доказів трудових відносин із підприємством.
Згідно статті 24 частини 1 Закону України № 1058-ІV страховий стаж - період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальній страховий внесок.
Проте, як визначено статтею 24 частиною 4 Закону України № 1058-IV, який набув чинності з 01 січня 2004 року періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За період до 01 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалось відповідно до статей 56-63 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до статті 56 частини 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Отже, незалежно від того, коли призначатиметься пенсія, робота до 01 січня 2004 року, як постійна, так і тимчасова, як з повним, так і з неповним робочим днем, незалежно від суми сплачених внесків зараховується до страхового стажу в повному обсязі.
Відповідно до статті 1 Закону України № 1058-IV страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.
За приписами статті 113 Закону України № 1058-IV держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Відповідно до статті 6 частини 2 пункту 1 пункту 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту - Закон України № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до статті 4 Закону України № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до статті 26 Закону України № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.
Таким чином, обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску покладено саме на роботодавця.
Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем, обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а.
При цьому суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Відповідно до статті 242 частини 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, суд дійшов висновку, що відсутність страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.
Також до суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.
Відповідно до статті 87 Закону України № 1788 ХІ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає, або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до статті 46 частини 2 Закону України № 1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно із статті 6 частини 1КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до статті 2 частини 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протиправно не зарахував до страхового стажу позивача з 01 липня 2000 року по 31 травня 2001 року у ЗАТ “Мінерал”; з 01 червня 2001 року по 31 жовтня 2002 року у ТОВ “Промінь”, з 01 квітня 2004 року по 31 грудня 2005 року у ЗАТ “Мінерал”, а тому оскаржуване рішення в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу позивачу спірних періодів роботи є протиправним та підлягає скасуванню.
Відтак наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивачу періоди роботи з 01 липня 2000 року по 31 травня 2001 року у ЗАТ “Мінерал”; з 01 червня 2001 року по 31 жовтня 2002 року у ТОВ “Промінь”, з 01 квітня 2004 року по 31 грудня 2005 року у ЗАТ “Мінерал”, із врахуванням відомостей про заробітну плату (дохід) за вказані періоди, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити та виплатити позивачу пенсію за віком починаючи з часу набуття права на пенсію, то суд зазначає таке.
Стосовно наявності у позивача страхового стажу, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.
Оскільки у суду відсутні належні і достатні докази для висновку про наявність страхового стажу позивача, що враховується для призначення пенсії, то з метою ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 07 січня 2026 року із врахуванням висновків суду.
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. 
З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 
Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, –

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул. Пушкіна, 1, код ЄДРПОУ 21108013) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 072250012620 від 15 січня 2026 року. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 07 січня 2026 року та зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період роботи з 01 липня 2000 року по 31 травня 2001 року у ЗАТ “Мінерал”; з 01 червня 2001 року по 31 жовтня 2002 року у ТОВ “Промінь”, з 01 квітня 2004 року по 31 грудня 2005 року у ЗАТ “Мінерал”, із врахуванням відомостей про заробітну плату (дохід) за вказані періоди, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	С.Є. Гаврилко