Справа № 373/1122/26
Провадження № 1-кп/373/217/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12026116240000018 від 14.02.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, має на утриманні малолітніх дітей 2016, 2021 р.н.; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ; несудимої, працюючої санітаром бригади вакцинації СТОВ «Старинська птахофабрика»;
за ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року ОСОБА_5 , будучи дружиною військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 , який відповідно до сповіщення сім?ї № 190 був визнаний безвісно зниклим з 13.05.2025 за особливих обставин, достовірно знаючи про його перебування у м. Переяславі Бориспільського району Київської області, керуючись корисливим мотивом, реалізуючи протиправний намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме: бюджетними коштами, належними військовій частині НОМЕР_2 , діючи умисно, усвідомлюючи, про відсутність правових підстав для отримання грошового забезпечення на безвісно зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та з метою особистого збагачення, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у місті Переяслав Бориспільського району Київської області, 16.07.2025 ОСОБА_5 прибула до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де власноручно написала та подала 16.07.2025 заяву з додатками, в якій вказала належний їй розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , на ім?я командира військової частини НОМЕР_2 про отримання грошового забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У подальшому використовуючи вказані документи у ІНФОРМАЦІЯ_4 16.07.2025 ОСОБА_5 здійснила оформлення грошових виплат в установленому законом порядку, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , на момент подання нею документів, не є особою безвісно зниклою під час виконання бойового завдання, а перебуває у м. Переяслав Бориспільського району Київської області.
Подана ОСОБА_5 заява з додатками, ІНФОРМАЦІЯ_5 , 12.08.2025 спрямована до військової частини НОМЕР_2 на здійснення виплат грошового забезпечення та інших одноразових виплат, зниклого безвісти військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_6 , на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , який власноручно вказано в заяві ОСОБА_5 , та належить їй.
На підставі поданих ОСОБА_5 документів військовою частиною НОМЕР_2 на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 здійснено виплати: 22.10.2025 грошових коштів у сумі 16417,49 грн, 23.10.2025 грошових коштів у сумі 75930,43 грн; 30.10.2025 грошових коштів у сумі 10138,75 грн, 08.11.2025 грошових коштів у сумі 3401,63 грн, 21.11.2025 грошових коштів у сумі 16417,49 грн, 05.12.2025 грошових коштів у сумі 3513,06 грн, 25.12.2025 грошових коштів у сумі 16417,49 грн, 12.01.2026 грошових коштів у сумі 7155,14 грн, 23.01.2026 грошових коштів у сумі 16417,49 грн, 08.02.2026 грошових коштів у сумі 3555,70 грн, 27.02.2026 грошових коштів у сумі 16417,59 грн, 06.03.2026 грошових коштів у сумі 3555,70 грн, якими ОСОБА_5 розпорядилася на власний розсуд.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнала в повному обсязі, щиро розкаялася і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінального правопорушення, пояснивши, що вона продовжує формально перебувати в шлюбі з військовослужбовцем ОСОБА_6 , який був визнаний зниклим безвісти. У період перебування чоловіка ОСОБА_6 у статусі зниклого безвісти з липня 2025 року вона достовірно знала про те, що він фактично перебуває в м. Переяславі Київської області, проте у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем вирішила отримати державну допомогу для членів сім`ї зниклих безвісти військовослужбовців. У подальшому, подавши заяву до ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримувала виплати на свій розрахунковий рахунок за період з жовтня 2025 року по березень 2026 року на загальну суму 189337,86 грн, що використовувала для утримання сім`ї. Зробила для себе належні висновки та запевнила, що подібного більше не повториться, завдану шкоду відшкодувала військовій частині НОМЕР_2 в повному обсязі, просила призначити їй покарання з випробуванням.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви в добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі.
За таких обставин, суд уважає доведеним те, що ОСОБА_5 своїми діями заволоділа чужим майном шляхом обману, що було вчинено в умовах воєнного стану та завдало значної шкоди потерпілому, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає її щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Суд не вбачає обставин, що обтяжують покарання.
При призначенні обвинуваченій покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих покарання обставини, дані про особу обвинуваченої, яка вину визнала повністю та відшкодувала потерпілому військовій частині НОМЕР_2 завдані злочином збитки в поному обсязі на загальну суму 189337,86 грн відповідно до платіжних доручень від 01.05.2026 та 04.05.2026, заміжня та має на утриманні двох малолітніх дітей, працює, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не судима.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, матеріальний та сімейний стан обвинуваченої, суд вважає за можливе призначити їй покарання у межах санкції ч. 3 ст. 190 КК України, обравши покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк. При цьому, слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановити достатній іспитовий строк з покладенням на неї обов`язків відповідно до ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нового кримінального правопорушення.
Долю речових доказів та процесуальних витрат слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винуватою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за якою призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Переяславський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:  ОСОБА_7