ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/24348/24 пров. № А/857/10607/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :
головуючого судді : Кухтея Р.В.,
суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року (ухвалене головуючою-суддею Сидор Н.Т. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (за участі третіх осіб на стороні позивачки, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач) (за участі третіх осіб на стороні позивачки, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №198 від 21.07.2022 про виплату належних щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення рядового ОСОБА_5 , який знаходиться у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , безвісти зниклого з 08.06.2022, батькові військовослужбовця ОСОБА_3 , визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 , як законному представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , грошового забезпечення та додаткової винагороди безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_5 за період з 08.06.2022 по 26.04.2023 включно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй, як законному представнику неповнолітньої ОСОБА_2 грошове забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_5 та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) №168 від 28.02.2022, Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручникам, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою КМУ №884 від 30.11.2016 (далі - Порядок №884) за період з 08.06.2022 по 26.04.2023.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №198 від 21.07.2022 в частині виплати належних щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення рядового ОСОБА_5 , призваного по мобілізації, колишнього водія-хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту, який знаходиться у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 , безвісти зниклого з 08.06.2022, батькові військовослужбовця ОСОБА_3 , визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви адвоката Ольшанської Оксани Борисівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 , як законної представниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про виплату грошового забезпечення ОСОБА_5 від 19.04.2024, відповідно до норм Порядку №884 та зобов`язано відповідача прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви про виплату грошового забезпечення ОСОБА_5 від 19.04.2024, відповідно до Порядку №884 та з урахуванням висновків суду у цій справі. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в/ч НОМЕР_1 було проведено службове розслідування по факту зникнення безвісти, яким підтверджено факт зникнення безвісти рядового ОСОБА_5 з 08.06.2022. Надалі, 25.06.2022 за вх.№3819 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов супровідний лист від 21.06.2022 вихідний №1758 із заявою батька рядового ОСОБА_5 про нарахування та виплату відповідно до Порядку №884, до якої було долучено ряд додатків. Протоколом №11/3 від 07.07.2022 вх.№24621 комісією було погоджено виплату батьку за наявними додатками до заяви, виходячи з наступного. Вказує, що військовослужбовець ОСОБА_5 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , а тому його особова справа міститься в ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого він призваний на військову службу. Відповідно до п.2 п.п.5 розд.V наказу Міністерства оборони України №280 від 15.09.2022 “Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України”, під час відправки поповнення з одних військових частин до інших у складі команди на всіх відправлених обов`язково мають бути такі документи, а саме : обліково-послужна картка (крім осіб офіцерського складу), службова картка і медична книжка - у старшого команди в запечатаному пакеті. Жодних інших документів військова частина не отримувала. У військовій частині була наявна лише послужна та службова картки ОСОБА_5 , жодної іншої інформації, в тому числі про склад сім`ї, наявність дружини та дітей у ОСОБА_5 в/ч НОМЕР_1 не було відомо. Довідка про склад сім`ї не містить роз`яснень хто є ким (батьком, сином, дочкою і т.д.), лише прізвище та ім`я. Крім цього, з рішення суду про розлучення не зрозуміло, хто народився чи донька чи син, немає інформації про прізвище, ім`я та по батькові. Отже, в/ч розглядала заяву за отриманими від ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріалами, у яких міститься особова справа ОСОБА_5 та вся наявна інформація.
Позивачка та треті особи не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батьком - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 03.11.2010 по справі №2-930/10 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27.03.2023 по справі №572/3820/22 встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_5 загинув в ході бойових дій поблизу населеного пункту Комишуваха Луганської області.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено відповідний актовий запис №278.
19.04.2024 відповідно до п.7 Порядку №884, позивачка через представника звернулася до в/ч НОМЕР_1 , де проходив службу ОСОБА_5 із заявою про виплату їй, як законному представнику його доньки, належне та невиплачене грошове забезпечення (в т.ч. додаткові види грошового забезпечення) за період зникнення безвісти ОСОБА_5 .
До заяви долучено документи, які підтверджують повноваження адвоката (ордер та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю), копію витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, копії відповіді від 18.03.2024 на адвокатський запит, рішення про розірвання шлюбу, паспорта ОСОБА_1 , РНОКПП ОСОБА_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , довідки за реквізитами (про реквізити банківського рахунку).
Листом №6363 від 20.05.2024 в/ч НОМЕР_1 у відповідь на подану вище заяву повідомила, що грошове забезпечення належне зниклому безвісти військовослужбовцю ОСОБА_5 було виплачене його батькові на підставі поданої ним заяви №3820 від 25.06.2022, оскільки ніхто інший не звертався з відповідною заявою.
Згідно витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №198 від 21.07.2022, відповідно до п.2 розд.ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, Порядку №884, виплачувати належні щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення рядового ОСОБА_5 , призваного по мобілізації, колишнього водія-хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , безвісти зниклого з 08.06.2022, батькові військовослужбовця ОСОБА_3 .
Вважаючи протиправним оспорюваний наказ, позивачка звернулася до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітні діти військовослужбовців в особі їх законних представників відносяться до другої черги осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, в той час як батьки - до третьої. Суд врахував, що донька військовослужбовця ОСОБА_5 на час розгляду цієї справи є повнолітньою, втім суд наголосив, що спірні правовідносини у цій справі виникли до досягнення нею повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), оскільки звернення позивачки, як законного представника своєї доньки до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення, мало місце 19.04.2024, на яку відповідач листом №6363 від 20.05.2024 надав відповідь, яка у свою чергу зумовила звернення позивачки до суду з цим позовом. При цьому, суд акцентував увагу на тому, що бездіяльність відповідача полягає у не прийнятті рішення за результатами розгляду заяви позивачки, відтак керуючись ст.245 КАС України, суд вважав за необхідне обрати інший спосіб захисту та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивачки від 19.04.2024 відповідно до Порядку №884. Стосовно вимог позивачки в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати їй, як законній представниці неповнолітньої дитини грошового забезпечення та додаткової винагороди безвісно відсутнього військовослужбовця за період з 08.06.2022 по 26.04.2023 включно та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй, як законній представниці неповнолітньої дитини ОСОБА_2 грошове забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_5 та додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022, Порядком №884 за період з 08.06.2022 по 26.04.2023, суд дійшов висновку, що такі є передчасними.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.
Спірним у даній справі є незгода позивачки із наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №198 від 21.07.2022 в частині виплати грошового забезпечення безвісти зниклого ОСОБА_5 його батьку, а не позивачці, як законній представниці його доньки.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначає Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 Закону №2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.6 ст.9 Закону №2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Дія згаданого пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Згідно абз.1 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Згідно абз.2 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 розділу ХХХ Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.
Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.
Згідно п.3 розд.ХХХ Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Так, Порядком №884 визначається механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.
У цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (п.2 Порядку №884).
За змістом п.3, 4 Порядку №884, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються:
-копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);
-довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);
-копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);
-копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);
-копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).
Пунктом 5 Порядку №884 передбачено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі : подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.
Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.
Згідно п.6 Порядку №884, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей, зокрема, військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленого законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації), зокрема, протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Пунктом 7 Порядку №884 визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.
Колегія суддів звертає увагу, що ч.6 ст.9 Закону №2011-XII та п.7 Порядку №884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця.
В разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців.
У випадку, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей, які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця.
Крім того, у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них.
Як видно з матеріалів справи, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 в ході бойових дій поблизу населеного пункту Комишуваха Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (актовий запис №278).
ОСОБА_1 колишня дружина та мати дитини безвісно відсутнього ОСОБА_5 – ОСОБА_2 звернулася до в/ч НОМЕР_1 із заявою про виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 , як законній представниці її неповнолітньої доньки. 
Колегія суддів наголошує, що неповнолітні діти військовослужбовців в особі їх законних представників відносяться до другої черги осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, в той час як батьки - до третьої.
Отже, позивачка, як колишня дружина та мати дитини безвісно відсутнього ОСОБА_5 є законною представницею неповнолітньої доньки зниклого безвісті ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції слушно зауважив, що хоча донька військовослужбовця ОСОБА_5 на час розгляду цієї справи є повнолітньою, проте спірні правовідносини виникли до досягнення нею повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), оскільки звернення позивачки як законної представниці своєї доньки до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення мало місце 19.04.2024.
Стосовно доводів апелянта про те, що у в/ч НОМЕР_1 не було інформації про наявність доньки у військовослужбовця, колегія суддів не враховує, позаяк із долучених до заяви батька документів, зокрема, довідки про зареєстрованих осіб у житловому будинку/приміщенні №2393 від 15.06.2022 та заочного рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 03.11.2010 по справі №2-930/10 можна було б встановити, що у військовослужбовця є донька ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Більше того, як вірно врахував суд першої інстанції, до заяви про виплату грошового забезпечення серед інших документів додаються копії свідоцтв про народження дітей, втім заявником не було додано копії свідоцтва про народження дитини, а відповідачем у свою чергу не перевірено повноти поданого пакету документів(п. 4 Порядку №884).
При цьому, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі, зокрема, подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку (п.5 Порядку №884).
Проте, відповідач не прийняв рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів за заявою батька, натомість з порушенням вимог законодавства призначив виплату грошового забезпечення батькові, в той час як така виплата мала здійснюватись законному представнику неповнолітньої на той час доньки військовослужбовця.
Виплата грошового забезпечення законним представникам неповнолітніх дітей (в розглядуваному випадку матері неповнолітньої дитини) зниклого безвісті військовослужбовця здійснюється за умови відсутності у військовослужбовця офіційної дружини (чоловіка), оскільки саме така особа має першочергове право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.
Тобто, батьки зниклого безвісти військовослужбовця мають право на отримання грошового забезпечення такого військовослужбовця лише за умови відсутності шлюбних відносин, а також відсутності дітей зникло безвісті військовослужбовця.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.
Отже, відповідно до положень згаданої статті за батьком неповнолітньої дитини зберігається обов`язок щодо її забезпечення. 
Вимоги Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх також не встановлюють будь-яких винятків стосовно дітей.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав визнати протиправним та скасувати оспорюваний наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині виплати належних щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення рядового ОСОБА_5 , призваного по мобілізації, колишнього водія-хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , безвісти зниклого з 08.06.2022, батькові військовослужбовця ОСОБА_3 , оскільки такий в цій частині не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч.2 ст.2 КАС України.
Також, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення за результатами розгляду заяви позивачки від 19.04.2024, відповідно до Порядку №884.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення. 
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року по справі №380/24348/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук