Справа № 606/451/26 

Рішення
Іменем України 
10 червня 2026 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Малярчука В.В.,
при секретарі Зіньковській Н.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом представниці позивача ОСОБА_1 – адвокатки Присяжнюк Мар`яни Олександрівни до відповідача Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійний на предмет спору Теребовлянської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно,-
встановив:

Представниця позивача ОСОБА_1 – адвокатка Присяжнюк Мар`яниа Олександрівна звернулася до суду з позовом до Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно та майно колишнього колгоспного двору, в якій просить визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. 
Позивач та його представниця в судове засідання не з`явилися, однак звернулися до суду з заявою, в якій просять справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.
Представник відповідача Іванівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Теребовлянської міської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. 
Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійний на предмет спору Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до довідки виданої виконкомом Іванівської сільської ради № 198 від 18 жовтня 2026 року станом на 15.04.1991 року за адресою  АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані голова двору – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , члени двору: дружина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно по господарської книги № 180 станом на 15.04.1991 року за адресою  АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані голова двору – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , члени двору: дружина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. 
Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 
Відповідно до підпункту “а” та “б” пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 “ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ”, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). 
До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. 
Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, АДРЕСА_1 були – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що згідно повторно виданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від року 04 листопада 2025 ОСОБА_2  помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 8.
Після його смерті відкрилася спадщина на житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради № 201 від 31 жовтня 2025 року на день смерті  ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3  і проживав за адресою  АДРЕСА_1 разом із ним проживала і були зареєстровані, дружина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Однак, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 23 січня 2026 року № 38/02-14 державним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Хомутовою Ольги Михайлівни дружина померлого ОСОБА_2 – ОСОБА_3 від спадщини відмовилася в користь свого сина – ОСОБА_4 .
Таким чином  ОСОБА_4  вступив в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_2 , і став власником частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 за законом.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10 листопада 2015 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 182.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
На день смерті  ОСОБА_3 разом з нею в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1  проживав її син -  ОСОБА_4 .
Таким чином  ОСОБА_4  вступив в управління спадковим майном після смерті  ОСОБА_3 , і став власником іншої частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 за законом.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15 червня 2018 року ОСОБА_4  помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 42.
Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Хомутової О.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Однак, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 23 січня 2026 року № 38/02-14 державним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Хомутовою Ольги Михайлівни позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутність правовстановлюючих документів.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності на житловий будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -
вирішив:

Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий Малярчук В.В.