СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/294/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.,

розглянувши в приміщенні Східного апеляційного господарського суд в порядку письмового провадження (без виклику учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг” (вх. №853 Х/2)
на рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2026 у справі № 922/294/26, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Чистяковою І.О., в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (повне рішення складено 25.03.2026) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" , м.Київ,
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім-41", м. Харків,
про стягнення 242 548,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім-41" про стягнення боргу у загальній сумі 242 548,70 грн, у тому числі: основного боргу у сумі 198 390,98 грн, пені у сумі 30 788,00 грн, трьох відсотків річних у сумі 4 871,97 грн, інфляційних втрат у сумі 8497,75 грн. Позивач також просив покласти на відповідача судовий збір у сумі 2 910,60 грн та розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №8786-ОСББ(24)-19 від 18.09.2024 щодо оплати спожитого природного газу у період листопад-грудень 2024 р., січень-квітень 2025 р.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.03.2026 у справі №922/294/26 позов задоволено частково у сумі 198 390,98 грн.
Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім-41" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" основний борг у сумі 198 390,98 грн, а також судовий збір у сумі 2 380,69 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач як постачальник виконав свої зобов`язання за договором належним чином, у період листопад-грудень 2024 р., січень-квітень 2025 р. передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 198 390,98 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, однак відповідач отриманий природний газ не оплатив повністю, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 198 390,98 грн. Суд зазначив, що відповідач виступає у спірних відносинах з позивачем саме як колективний побутовий споживач (від імені всіх фізичних осіб співвласників) та договір укладений для забезпечення та сприяння співвласникам будинку в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості та у встановлений строк.
Спірна заборгованість утворена у період з листопада 2024 по квітень 2025, тобто в період дії воєнного стану, введеного з 24.02.2022 в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з чим, враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", приписи якої забороняє нарахування та стягнення з населення (які є мешканцями ОСББ "Наш Дім-41") неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення пені у сумі 30 788,00 грн, 3% річних у сумі 4871,97 грн та інфляційних втрат у сумі 8 497,75 грн задоволенню не підлягають, адже є неправомірними, порушують права співвласників як побутових споживачів житлово-комунальних послуг.
Не погодившись частково з рішенням суду першої інстанції, 14.04.2026 через підсистему "Електронний суд" до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг” надійшла апеляційна скарга, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2026 у справі № 922/294/26 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 30 788,00 грн пені, 4 871,97 грн 3% річних та 8 497,75 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Одночасно апелянт просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог вказує, що при мотивуванні судового рішення у справі місцевий господарський суд має керуватися загальними нормами матеріального права та нормами спеціального права, що регулює ринок природного газу - Законом України "Про ринок природного газу". Всупереч наведеному суд безпідставно застосував приписи Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05.03.2022 № 206. Зокрема, апелянт вказує, що за договором постачання природного газу постачальником здійснюється постачання природного газу, і не надаються житлово-комунальні послуги. У свою чергу ОСББ на підставі Статуту, укладеного із співмешканцями будинку, виконує житлово-комунальну послугу з постачання теплової енергії та гарячої води, використовуючи наявний у будівлі індивідуальний тепловий пункт. Заборона нараховувати та стягувати неустойку (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, не поширюється на правовідносини за спірним договором постачання природного газу. Стягнення пені відповідає умовам пункту 7.2 укладеного між сторонами договору та узгоджується із положеннями статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Положення постанови Кабінету Міністрів України № 206 повинні відповідати положенням Цивільного кодексу України, оскільки Кодекс, що прийнятий Верховною Радою України, є нормативним актом вищої юридичної сили по відношенню до постанови Кабінету Міністрів України № 206.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг” (вх. №853 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2026 у справі №922/294/26; розглянуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг” (вх. №853 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2026 у справі №922/294/26 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження); зобов`язано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім-41" (код ЄДРПОУ 37766117) здійснити реєстрацію електронного кабінету відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України; витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/294/26.
23.04.2026 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.
За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.
Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження була направлена учасникам справи через підсистему "Електронний суд" до електронного кабінету користувачів і доставлена учасникам справи 20.04.2026 о 20:20 год.
Відтак, судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи, направленні на повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження у даній справі і її розгляд у порядку письмового провадження (без виклику учасників справи в судове засідання), а також створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції встановила таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2024 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім-41" направило лист Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", у якому просило укласти договір на поставку природного газу з ОСББ "Наш Дім-41" на опалювальний сезон 2024-2025р.р. та направило заяву - приєднання до договору постачання природного газу від 29 серпня 2024 р., у якій зазначено, що обсяг (об`єм) природного газу, запланований для споживання у період з 01 листопада 2024 року по 31 березня 2025 року (включно), в кількості 24,0 тис. куб. м, в тому числі по місяцях.
18.09.2024 позивачем надано відповідачу згоду на приєднання до договору постачання природного газу та повідомлено останнього, що між позивачем та відповідачем укладений договір постачання природного газу від 18.09.2024 №8786-ОСББ(24)-19 (далі – договір) шляхом приєднання споживача до умов договору, розміщеного за посиланням: https://naftogaztrading.com.ua/gaz-dlya-osbb/, з урахуванням умов та інформації, зазначених споживачем в заяві приєднання до договору постачання природного газу від 29.08.2024. Дата набрання (набуття) чинності договору 18.09.2024.
Відповідно до умов п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової - енергії в розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення (об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або житлово-будівельним (житловим, обслуговуючим) кооперативом або управителем багатоквартирних будинків), природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
За умовами п. 1.4 договору цей договір є договором приєднання у відповідності до статті 634 Цивільного кодексу України, і може бути укладений лише шляхом приєднання споживача до всіх його умов в цілому. Цей договір не є публічним договором в розумінні статті 633 Цивільного кодексу України. 
Згідно з п. 1.5 договору для укладення договору споживач, що бажає приєднатись до цього договору, направляє підписану уповноваженою особою та завірену печаткою (за наявності) заяву. Споживач направляє заяву на електронну або поштову адресу постачальника, зазначену розділі 14 цього договору. Заява направляється в електронному або паперовому вигляді, підписана уповноваженою особою споживача, в тому числі з використанням накладення кваліфікованого електронного підпису (КЕП)/удосконаленого електронного підпису (УЕП), відбитки підписів електронної печатки (за наявності), або з використанням сервісів для обміну електронними документами.
Згідно з п. 5.3 договору сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Номер договору формується постачальником при укладанні даного договору та зазначається у згоді на приєднання до договору постачання природного газу. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 днів з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.
За умовами п. 3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. 
У п.п. 3.5.1 п. 3.5 договору сторони погодили, що споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7-го (сьомого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акти), підписані уповноваженим представником споживача, а саме: акт на Обсяг І (фіксований), акт на Обсяг III (фіксований) та акт на Обсяг II. В актах зазначаються фактичні обсяги використання природного газу, які визначаються з урахуванням вимог пункту 2.1, підпунктів 2.2.3 та 3.5.2 цього договору, їх ціна (визначається відповідно до розділу 4 цього договору) та вартість. 
Підпунктом 3.5.2 п. 3.5 договору визначено, що сумарні обсяги за всіма складеними за розрахунковий/звітний період актами мають відповідати обсягам за даними остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС за цей період. Якщо споживач в будь-якому місяці постачання природного газу з 01.09.2024 по 30.04.2025 використав Обсяг III (фіксований), зазначений в рядку "Всього" таблиці Заяви, тоді обсяги природного газу, використані споживачем для виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та релігійним організаціям, закладам охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладам охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), підприємствам, установам та організаціям, що перебувають в управлінні Державного управління справами, та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб, постачальник оформлює документально, як Обсяг II. 
Відповідно до п.п. 3.5.3 п. 3.5 договору якщо споживач до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, не надав постачальнику документи, зазначені в підпункті 3.5.1 цього договору, або сумарні обсяги за актами не відповідають даним остаточної алокації, сторони оформлюють весь фактично використаний споживачем природний газ (за даними остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС у звітному періоді) як Обсяг II. Якщо у споживача відсутні замовлені обсяги природного газу у розрахунковому періоді, при цьому споживач не припинив використання газу, весь фактично використаний у такому розрахунковому періоді газ оформлюється сторонами як Обсяг II. 
Згідно з п.п. 3.5.4 п. 3.5 договору постачальник протягом 3-х (трьох) робочих днів з дати одержання актів зобов`язується повернути споживачу по одному примірнику оригіналів актів, підписаних уповноваженим представником постачальника, або надає обгрунтовану відмову від підписання акту. Після підписання сторонами актів приймання-передачі, замовлені обсяги природного газу за договором вважаються скоригованими. 
Звірка фактично використаного обсягу газу за цим договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду, ведеться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС. (п.3.6 договору).
Згідно з п. 5.1 договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку: 
- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту приймання передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього договору.
Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач у період листопад-грудень 2024 р., січень-квітень 2025 р., передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 198 390,98 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2024 р. за листопад 2024 на суму 14 001,37 грн, від 31 грудень 2024 р. за грудень 2024 на суму 30 017,78 грн, від 28 лютого 2025 р. за лютий 2025 р. на суму 36 200,41 грн, від 31.03.2025 р. за березень 2025 р. на суму 25 108,82 грн, від 30.04.2025 р. за квітень 2025 р. на суму 1,09 грн, які були підписані сторонами без будь-яких зауважень, а також від 31 січня 2025 р. за січень 2025р. на суму 93 061,51 грн, який неодноразово направлявся на поштову адресу відповідача листом від 13.02.2025 №125/3/1/1-3854 та від 25.03.2025 №125/3/1/1-7725, проте листи залишилися без відповіді, а акт - без підпису.
За твердженням позивача, відповідач в порушення умов договору спожитий природний газ не оплатив повністю, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 198 390,98 грн, пені у сумі 30 788,00 грн за період з 16.01.2025 по 16.12.2025, 3% річних у сумі 4 871,97 грн за період з 16.01.2025 по 14.01.2026 та інфляційних втрат у сумі 8 497,75 грн за період з 01.02.2025 по 31.12.2025.
За вказаних обставин Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім-41" стягнення боргу у загальній сумі 242 548,70 грн.
25.03.2026 ухвалено оскаржуване судове рішення з підстав, викладених вище.
Як вже зазначалося, за результатами розгляду позовних вимог Господарським судом Харківської області 25.03.2026 ухвалено оскаржуване рішення у справі, яким позов задоволено частково у сумі 198 390,98 грн; стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім-41" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" основний борг у сумі 198 390,98 грн, а також судовий збір у сумі 2 380,69 грн.
Із змісту доводів та вимог апеляційної скарги вбачається, що відповідач не погоджується з рішенням місцевого господарського суду лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат та просить ухвалити нове рішення, яким у цій частині позов задовольнити.
Відтак, рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2026 у цій справі відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України переглядається апеляційним судом лише в оскаржуваній частині.
Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, враховуючи таке.
За загальними положеннями цивільного законодавства зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно з ст. 509 ЦК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до Закону України №4196-IX від 09.01.2025 "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб", Господарський кодекс України з 28.08.2025 втратив чинність.
Однак, для господарських договорів, укладених до 28.08.2025, норми Господарського кодексу України (далі - ГК України) продовжують застосовуватися до завершення строку дії таких договорів або до їх припинення, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Так, за змістом ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
За умовами ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Укладений між сторонами правочин - договір постачання природного газу №8786-ОСББ(24-19) від 18.09.2024, за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки природного газу, правове регулювання якого визначено, зокрема, приписами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, а також Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2496 від 30.09.2015.
Укладений між сторонами договір №8786-ОСББ(24-19) від 18.09.2024 недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 Цивільного кодексу України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного матеріали справи не містять. 
Даним договором сторони врегулювали кількість та фізико-хімічні показники природного газу, що постачається (розділ 2), порядок та умови передачі природного газу (розділ 3), ціну (розділ 4), порядок та умови проведення розрахунків (розділ 5), права та обов`язки сторін (розділ 6) та інші умови.
У розумінні Закону України "Про ринок природного газу" Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" є постачальником природного газу, а Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім-41" - споживачем.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", як постачальником, доведено виконання належим чином взятих на себе за укладеним договором зобов`язань та постачання відповідачу протягом спірного періоду природного газу загальною вартістю 198 390,98 грн, що підтверджується підписаними між сторонами без заперечень та/або зауважень актами приймання-передачі.
На підставі викладеного, враховуючи, що своєчасна оплата поставленого ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" природного газу є одним з основних обов`язків Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім-41", належне виконання якого вимагається договором та законом, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем всупереч вимог ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України не надано доказів, які б могли спростувати наявність у нього заборгованості перед позивачем за договором №8786-ОСББ(24-19) постачання природного газу від 18.09.2024 за спожитий природний газ у період листопад-грудень 2024р., січень-квітень 2025 р. на загальну суму 198390,98 грн, а також доказів, які б свідчили про сплату відповідачем вказаної заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність такого боргу у відповідача.
За умовами п. 1.1 договору споживач за цим договором - ОСББ "Наш Дім - 41" є виробником теплової енергії в розумінні пп. 1 п. 4 Положення (об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або житлово-будівельним (житловим, обслуговуючим) кооперативом або управителем багатоквартирних будинків).
Умовами п. 2.1 договору сторони визначили замовлений споживачем обсяг природного газу на період з з місяця, в якому договір набрав чинності відповідно до п. 13.1 договору по 30 квітня 2025 року, а саме: визначили загальний розмір та помісячні розміри замовленого споживачем Обсягу I (фіксованого) природного газу, який використовується споживачем для потреб виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб.
При цьому, споживач - ОСББ "Наш Дім-41" не замовляв поставку за цим договором Обсягу III (фіксованого) природного газу (що використовується споживачем для виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та релігійним організаціям) та Обсягу II природного газу (що використовується споживачем для потреб, відмінних від тих, що покриваються за рахунок обсягів I (фіксований) і III (фіксований)).
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною 1 ст. 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 1 та 2 ст. 217 ГК України).
Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Як встановлено місцевим господарським судом, пунктом 7.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавствам і цим договором.
Відповідно до п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Із досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивачем було нараховано відповідачу пені у сумі 30 788,00 грн за період з 16.01.2025 по 16.12.2025, 3% річних у сумі 4871,97 грн за період з 16.01.2025 по 14.01.2026 та інфляційних втрат у сумі 8 497,75 грн за період з 01.02.2025 по 31.12.2025 за загальний період прострочення: листопад-грудень 2024р., січень-квітень 2025р.
Водночас відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану (далі - постанова КМУ №206)", в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285)
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, Харківська міська територіальна громада з 15.09.2022 і дотепер є територією можливих бойових дій.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
Так, Закон України "Про ринок природного газу" виокремлює серед суб`єктів ринку природного газу категорії побутового споживача та споживача:
1) побутовий споживач (відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону) - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;
2) споживач (відповідно до п. 37 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Згідно із ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Наведене також підтверджується ч. 1 ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", відповідно до якої спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Частиною 1 ст. 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Статтями 4 та 6 вказаного Закону передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках).
Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані разом з іншим забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна.
Згідно з ст. 12 вказаного Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають, зокрема, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна.
Отже, в даному випадку споживач ОСББ "Наш Дім-41" в інтересах співвласників уклав договір з постачальником (позивачем) про постачання природного газу для забезпечення потреб співвласників багатоквартирного будинку.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно з окремим Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", має статус неприбутковості та не є суб`єктом господарювання, не використовує природний газ для власних потреб.
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа ОСББ не має свого власного споживання, згідно з нормами чинного законодавства ОСББ сприяє отриманню співвласниками багатоквартирного будинку комунальних послуг, зокрема, газу. Цей газ постачається у багатоквартирний будинок виключно задля функціонування спільного майна співвласників та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників.
Діяльність ОСББ "Наш Дім - 41" спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, а відтак, така діяльність є господарським забезпеченням діяльності негосподарюючого суб`єкта, а не комерційною діяльністю з метою отримання прибутку.
Аналізуючи вказані норми, судова колегія зазначає, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є колективним побутовим споживачем, тобто, юридичною особою, що об`єднує споживачів власників жилих та нежилих приміщень у будинку та діє в інтересах фізичних осіб - власників квартир, які використовують поставлений позивачем газ виключно для своїх побутових потреб (надані відповідачем послуги з опалення та постачання гарячої води населенню).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №922/1717/23.
Верховний Суд у постанові від 16.10.2025 у справі №914/2380/24 дійшов висновку, що відповідач (ОСББ) згідно з нормами чинного законодавства є юридичною особою, яка утворена шляхом об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, з метою сприяння в отриманні співвласниками багатоквартирного будинку, зокрема, комунальних послуг, які включають в себе і постачання та розподіл природного газу (теплової енергії). При цьому така теплова енергія постачається у багатоквартирний будинок (будинки) виключно для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників будинків. Відповідач, як юридична особа, що створена шляхом об`єднання власників квартир, зокрема фізичних осіб, які у розумінні Закону України "Про ринок природного газу" є побутовими споживачами, споживаючи природний газ для вироблення теплової енергії виключно для забезпечення потреб таких осіб, є колективним побутовим споживачем.
Положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 прямо не забороняють нарахування ОСББ, які є юридичними особами, неустойки, 3% річних та інфляційних втрат. Проте, колегія суддів звертає увагу, що ОСББ є неприбутковою організацією, створеною мешканцями будинку (населенням) для забезпечення таких мешканців комунальними послугами. З урахуванням викладеного, Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про застосування постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 до спірних правовідносин.
Судом встановлено, що природний газ, який постачається позивачем відповідачу, використовується саме для надання послуг ОСББ "Наш Дім - 41" з постачання теплової енергії у гарячій воді для потреб опалення та гарячого водопостачання мешканцям будинку (населення) по вул. Біблика (Другої П`ятирічки), буд. 41 у м.Харкові, а саме безпосереднім побутовим споживачам.
Судова колегія зазначає, що предметом договору постачання природного газу №8786-ОСББ(24)-19 від 18.09.2024 є фактично постачання теплової енергії, як комунальної послуги, безпосередніми споживачами якої є мешканці будинку (населення) по вул. Біблика, 41 у м. Харкові.
В свою чергу, договір постачання природного газу №8786-ОСББ(24)-19 від 18.09.2024 направлений саме на постачання теплової енергії для побутових споживачів, тобто на надання комунальних послуг таким споживачам.
Разом з цим, позивачем не надано суду жодних належних і допустимих у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України доказів того, що споживання за спірним договором відбувалося не лише мешканцями будинку, але й суб`єктами господарювання.
Доводи апелянта на те, що у даному випадку постачання природного газу позивачем не є наданням житлово-комунальної послуги, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідач виступає у спірних відносинах з позивачем саме як колективний побутовий споживач (від імені всіх фізичних осіб співвласників) та договір укладений для забезпечення та сприяння співвласникам будинку в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості та у встановлений строк.
У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції вказує на те, що доводи апелянта щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень Законів України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", "Про житлово-комунальні послуги", "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", є безпідставними, як наслідок, апеляційний господарський вважає, що суд першої інстанції мав керуватися положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 при вирішенні питання про стягнення з відповідача суми пені, 3% річних та інфляційних втрат під час дії воєнного стану.
Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що оскільки на даний час діє воєнний стан та враховуючи норми постанови Кабінету Міністрів України №206, приписи яких забороняють нарахування та стягнення з населення (які є мешканцями ОСББ "Наш Дім-41") пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про стягнення суми пені у сумі 30 788,00грн, 3% річних у сумі 4 871,97грн, інфляційних втрат у сумі 8 497,75грн не підлягають задоволенню, адже у позивача було відсутнє право на їх нарахування.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат під час дії воєнного стану.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вірно застосував положення національного законодавства, надав вірну оцінку спірним правовідносинам у контексті зазначених норм, у зв`язку із чим оскаржуване рішення в частині, яке переглядається в апеляційному порядку, є правомірним, а доводи апелянта, зазначені ним в апеляційній скарзі, не можуть бути визнані підставою для його скасування або зміни.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ не підлягає задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2026 року у справі №922/294/26 в оскаржуваній частині відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на позивача.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 25.03.2026 у справі №922/294/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя І.В. Тарасова