ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/3132/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Шарко Л.В. 
при секретарі судового засідання Ломакіній О. В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Харківської міської ради, м. Харків 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктово-Виробнича компанія "САД" 	
про 	стягнення 3409112,54 грн. 	
за участю представників учасників справи:
позивача - Бендежука Л.О.,
відповідача - Яковлева Є.В., 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктово-Виробнича компанія "САД", відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі - 3409112,54 грн за використання земельної ділянки по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 за період з 01.01.2020 по 28.02.2022. Витрати по оплаті судового збору у розмірі 51136,69 грн позивач просить суд покласти на відповідача.
Ухвалою суду від 08.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.
22.09.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити його замовленні. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує на те, що приписів норм Цивільного кодексу України та ст. 1, 2, 6, 13, 14, 15 Закону України "Про оренду землі" правовідносини в сфері оренди землі (в т.ч. комунальної) між власником нерухомого майна та власником земельної ділянки виникають виключно після укладання договору оренди землі, істотними умовами якого є: об`єкт оренди, строк оренди та орендна плата. Зважаючи, що нежитлові будівлі загальною площею 419,9 м. кв., механічну майстерню літ. "А-1", естакаду літ. "Б-1" по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові, що належать на праві власності відповідачу розташовані в межах земельної ділянки з кадастровим номер 6310138200:12:009:0006, то передача земельної ділянки комунальної власності відбувається у відповідності до ст. 123 Земельного кодексу України. Надання земельної ділянки у власність чи користування здійснюється після того, як земельна ділянка сформована відповідно до проекту землеустрою і їй присвоєний кадастровий номер на підставі звернення Зацікавленої особи. Однак, ТОВ "ФВК "САД" не зверталась до Харківської міської ради про виділення земельної ділянки, яка розташована під нежитловими будівлями загальною площею 419,9 м. кв., механічну майстерню літ. "А-1", естакаду літ. "Б-1" по вул. Румянцівській, 3 м. Харків. Крім того, як зазначає Позивач земельна ділянка з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 була сформована 13 травня 2019 року, а придбання відповідачем об`єктів нерухомості відбулось 17 травня 2019 року. У зв`язку з чим вбачається, що формування земельної ділянки повинно було здійснюватися за заявою попереднього власника об`єкта нерухомості, з яким у відповідності до приписів Закону України "Про оренду землі" та Земельного кодексу також повинен був укладений договір оренди земельної ділянки. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Однак, відповідачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував існування зареєстрованого договору оренди земельної ділянки, який було б укладено між попереднім власником будівель за кадастровим номером 6310138200:12:009:0006. Між ТОВ "ФВК "САД" та Харківською міською радою не було укладено жодного договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006, що спростовує твердження позивача, що відповідач є землекористувачем даної земельної ділянки, а, отже, не доведено застосування положень ст. 1212 та ст. 1214 Цивільного кодексу України, а саме права на відшкодування зроблених позивачем необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.
29.09.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на те, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Принцип платного використання землі передбачено статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України. Із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. Тобто, нормами чинного законодавства саме на власника нерухомого майна покладено обов`язок сплати коштів за користування земельною ділянкою комунальної форми власності, на якій воно розміщене. Положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Відсутність договору оренди не вказує на те, що відповідач не зобов`язаний сплачувати кошти за користування земельною ділянкою, адже у зв`язку із набуттям права власності на нежитлові приміщення (нерухоме майно), що розташоване на земельній ділянці, у нього автоматично виник обов`язок належним чином вносити плату за користування цією земельною ділянкою, враховуючи презумпцію оплатності використання земельних ділянок в України. Тобто, нормами чинного законодавства саме на власника нерухомого майна покладено обов`язок сплати коштів за користування земельною ділянкою комунальної форми власності, на якій воно розміщене.
22.01.2026 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідач зазначає, що в обґрунтування розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 (загальною площею 2,9000 га) посилається на інформацію, яка міститься у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-0001496372025 від 25.07.2025. У вищезазначеному витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено наступні характеристики земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006: Категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; Вид цільового призначення земельної ділянки: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком; Відомості про оренду - відсутні; Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки – 0,5867 га, 0,1621 га, 0,3234 га; Площа земельної ділянки - 2,9000 га. Однак, з отриманого ТОВ "ФВК "САД" витягу з містобудівної документації по вул. Румянцівській, 3 м. Харків, кадастровий номер земельної ділянки: 6310138200:12:009:0006, площа земельної ділянки: 2,9000 га. Вбачається, що дана земельна ділянка розташована в межах існуючої виробничої зони, частково в межах зелених насаджень загального користування, частково в межах території доріг та проїздів, частково в межах червоних ліній вулиць, в межах санітарно захисних зон…" У зв`язку з тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 має особливості розташування, які безпосередньо впливають на можливість її користування, то 23 грудня 2025 року було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком (для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі: механічні майстерні літ. "А-1", естакада літ. "Б") по вул. Румянцівській, 3 в Індустріальному районі у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006. З даної технічної документації вбачається, що земельна ділянка площею 2,9000 га з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 має обмеження щодо використання, а саме: Код виду обмежень 01.05 - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи (ЛЕП 10 кВ) - площа обмежень 0,1661 га; Код виду обмежень 01.05 - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи (ЛЕП 110 кВ) - площа обмежень 0,7191 га; Код виду обмежень 01.05 - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи (ЛЕП 0,4 кВ) - площа обмежень 0,0207 га; Код виду обмежень 01.05 - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи (ЛЕП 0,4 кВ) - площа обмежень 0,0078 га; Код виду обмежень 03.01 - санітарно-захисна зона навколо (уздовж) об`єкта (від залізничних колій) - площа обмежень 1.2249 га; Код виду обмежень 03.01 - санітарно-захисна зона навколо (уздовж) об`єкта (санітарно-захисна зона промислових та комунальних підприємств 1-3 класу шкідливості) - площа обмежень 1,3888 га; Код виду обмежень 03.01 - санітарно-захисна зона навколо (уздовж) об`єкта (санітарно-захисна зона промислових та комунальних підприємств 4-5 класу шкідливості) - площа обмежень 1,1535 га; Код виду обмежень 01.08 – охоронна зона навколо інженерних комунікацій (водопровід) – площа обмежень 0,0474 га; Код виду обмежень 01.08 – охоронна зона навколо інженерних комунікацій (водопровід) – площа обмежень 0,1010 га; Код виду обмежень 01.08 – охоронна зона навколо інженерних комунікацій (водопровід) – площа обмежень 0,2111 га; Код виду обмежень 01.08 – охоронна зона навколо інженерних комунікацій (водопровід) – площа обмежень 0,1133 га; Код виду обмежень 03.01 – санітарно-захисна зона навколо (уздовж) об`єкта (зона озеленення спеціального призначення С-4) – площа обмежень 0,0211 га; Код виду обмежень 03.01 – санітарно-захисна зона навколо (уздовж) об`єкта (зона озеленення спеціального призначення С-4) – площа обмежень 0,0238 га; Код виду обмежень 06.01 – території в червоних лініях – площа обмежень 0,3185 га. Вищезазначені обмеження щодо використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 було внесено до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується витягом №НВ-3200021672026 від 09 січня 2026 року. 
З матеріалів справи вбачається, що визначення розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 3409112,54 грн за використання земельної ділянки по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові було здійснено виключно на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки та витягу з Єдиного земельного кадастру, в яких відсутні відомості стосовно обмежень у використанні земельної ділянки, які були наявні під час формування земельної ділянки та відомі позивачу. Таким чином, при визначенні суми стягнення позивачем не було враховано обмеження щодо використання земельної ділянки, що суттєво впливає на розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, оскільки розрахунок даного стягнення було зроблено без врахування обмежень щодо користування земельною ділянкою.
16.02.2026 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідач зазначає, що технічної документації вбачається, що земельна ділянка площею 2,9000 га з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 має числені обмеження щодо її використання, зокрема, що важливо, санітарно-захисну зону навколо (уздовж) об`єкта (санітарно-захисна зона промислових підприємств 1-3 класу шкідливості) площею 1,3888 га. Вищезазначені обмеження щодо використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 було внесено до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується витягом №НВ-3200021672026 від 09 січня 2026 року. Снітарно-захисні зони фактично є землями із спеціальним режимом використання. До І, II та ІІІ класу шкідливості відносяться в основному підприємства хімічної та металургійної промисловості, деякі підприємства по видобутку руди, виробництву будівельних матеріалів, та мають санітарно-захисну зону не менше 1000 м. Відповідач наголошує, що вимога Харківської міської ради про стягнення коштів за користування всією площею земельної ділянки при встановленні факту неможливості використання частини цієї земельної ділянки в силу обмежень – є необґрунтованою та несправедливою. А тому розрахунок безпідставно збережених коштів здійснено Харківською міською радою без врахування наявності обмежень у використанні земельної ділянки. Відповідач вважає справедливий розрахунок сум безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові за період з 01.01.2020 по 28.02.2022 є розрахунок, зроблений за використання ділянки, за виключенням санітарно-захисної зони промислових підприємств 1-3 класу шкідливості площею 1,3888 га. В зв`язку з цим, сума безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові за період з 01.01.2020 по 28.02.2022 повинна обраховуватися за площу земельної ділянки, яку використовував відповідача, а саме площу 1,5112 га (2,9000 га (площа всієї ділянки) мінус 1,3888 (санітарно-захисна зона промислових підприємств 1-3 класу шкідливості), та складає: 3409112,54 грн/2,9000 га * 1,5112 га = 1776500,30 грн.
14.05.2026 у судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.
Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, вислухавши представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.
Як вказує позивач у позовній заяві, Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.07.2025 №436991433 зареєстроване за ТОВ "ФВК "САД" право власності на нежитлову будівлю загальною площею 419,9 кв.м.: механічну майстерню літ. "А-1", естакаду літ. "Б" по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові з 17.05.2019 по теперішній час на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2019 №875, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Балух Н.В.
Вищевказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006, право користування якою відповідачем не оформлено.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.07.2025 № HB-0001496372025 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006, складає 2,9000 га, сформована земельна ділянка - 13.05.2019. Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид цільового призначення земельної ділянки - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком.
Статтею 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Сформована земельна ділянка підлягає державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
25.07.2025 головним спеціалістом Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Німець Я.А. у порядку ч. 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові.
За результатами проведеного обстеження встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 загальною площею 2,9000 га по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові огороджена, доступ для проведення обстеження не надано. На земельній ділянці розташована нежитлова будівля літ. "А-1", естакада літ. "Б" право власності на які, зареєстроване за ТОВ "ФВК "САД".
Отже, ТОВ "ФВК "САД" з моменту набуття права власності на нерухоме майно - 17.05.2019 по теперішній час використовує земельну ділянку з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 загальною площею 2,9000 га по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.07.2025 № 436991571 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 16.12.2019 за Харківською міською радою.
Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 18.07.2025 №15637/5/20-40-04-07-12 ТОВ "ФВК "САД" у 2020-2025 роках плату за земельну ділянку з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 загальною площею 2,9000 га по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові не нараховує і не сплачує.
Враховуючи вищенаведене, ТОВ "ФВК "САД" у період з 01.01.2020 по 28.02.2022 не сплачувало у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 3409112,54 грн.
Підпунктами 14.1.125, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, пунктом 288.5 статті 288 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною.
Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Розрахунок розміру безпідставно збережених ТОВ "ФВК "САД" коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу від 01.07.2025 № НВ-99691352622025 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 загальною площею 2,9000 га по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові.
Вищевказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами (далі - Положення № 41/08).
Відповідно до п. 289.2. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Згідно із п. 289.3. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0, 2021 рік - 1,1, 2022 рік - 1,15, 2023 рік - 1,051, 2024 рік - 1,12.
Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, яке йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення.
В даному випадку, оскільки витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки отримано Харківською міською радою у 2025 році, для визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки потрібно поділити розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказаний у витязі, на відповідні коефіцієнти індексації за попередні роки.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 загальною площею 2,9000 га по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові у 2020-2021 роках становила 40942104,41 грн.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 загальною площею 2,9000 га по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові у 2022 році становила 45036314,85 грн.
Відповідно до п.4.1 Положення №41/08 (в редакції до 31.12.2021), річна орендна плата за використання земельної ділянки для промисловості (окрім тютюнової та лікеро-горілчаної) встановлена на рівні 4% від нормативної грошової оцінки.
Відповідно до п.4.1 Положення № 41/08 (в редакції з 01.01.2022), річна орендна плата за використання земельної ділянки для промисловості (окрім тютюнової та лікеро-горілчаної) встановлена на рівні 4% від нормативної грошової оцінки.
Додатком до Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1.
Додатком до Положення № 41/08 "Коефіцієнти умов використання земельної ділянки" (в редакції з 01.01.2022) встановлено, що коефіцієнту розміру земельної ділянки із показником від 1 га – 4,9999 га відповідає значення 0,90.
Пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо).
Позивач зазначає, що враховуючи факт того, що орендарем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1.
Отже, розмір орендної плати, за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 загальною площею 2,9000 га по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові складає:
- y 2020 році - 136473,68 грн в місяць, а за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 становить 1501210,48 грн (окрім березня 2020 року);
- y 2021 році - 136473,68 грн в місяць, а за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 1637684,18 грн;
- y 2022 році - 135108,94 грн в місяць, а за період з 01.01.2021 по 28.02.2022 становить 270217,88 грн.
Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 18.07.2025 № 15637/5/20-40-04-07-12 ТОВ "ФВК "САД" у 2020-2025 роках плату за земельну ділянку з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 загальною площею 2,9000 га по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові не нараховувало і не сплачувало, тому загальна сума безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 01.01.2020 по 28.02.2022 становить 3409112,54 грн.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.
Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди. Підставою позову є користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів та без здійснення плати за таке користування.
За умовами частини 2 статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Водночас, згідно зі статтями 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах також неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі №924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №22/207/15 і №922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/2413/19.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №922/2060/20 вказав, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Отже, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідачі як власники такого майна стали фактичним користувачами спірної земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме із цієї дати у відповідачів виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.
Відповідно до частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно із частинами 1-4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі №922/3463/19.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (пункт 71).
Встановлені обставини свідчать, що відповідач як власник об`єкта нерухомого майна, зокрема у період з 01.01.2020 по 28.02.2022, користувався спірною земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим відповідач є фактичним користувачем спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки, зберігав у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.
Проте, суд не приймає розрахунок заборгованості позивача, та зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що визначення розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 3409112,54 грн за використання земельної ділянки по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові було здійснено виключно на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки та витягу з Єдиного земельного кадастру, в яких відсутні відомості стосовно обмежень у використанні земельної ділянки, які були наявні під час формування земельної ділянки та відомі позивачу. Таким чином, при визначенні суми стягнення позивачем не було враховано обмеження щодо використання земельної ділянки, що суттєво впливає на розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, оскільки розрахунок даного стягнення було зроблено без врахування обмежень щодо користування земельною ділянкою.
Як встановлено судом, земельна ділянка з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 має особливості розташування, які безпосередньо впливають на можливість її користування відповідачем.
23 грудня 2025 року на замовлення відповідача було розроблено було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком (для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі: механічні майстерні літ. "А-1", естакада літ. "Б") по вул. Румянцівській, 3 в Індустріальному районі у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006.
З даної технічної документації вбачається, що земельна ділянка площею 2,9000 га з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 має численні обмеження щодо її використання, зокрема, що важливо, санітарно-захисну зону навколо (уздовж) об`єкта (санітарно-захисна зона промислових підприємств 1-3 класу шкідливості) площею 1,3888 га.
Вищезазначені обмеження щодо використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 було внесено до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується витягом №НВ-3200021672026 від 09 січня 2026 року.
Також, із листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вбачається, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, за результатами розгляду заяви Кривенка Сергія Володимировича про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру з реєстраційним № 3В-9200000962026 від 01.01.2026, яка надійшла через Офіційний електронний портал Держгеокадасту (далі - Заява), 09.01.2026 були внесені відомості у частині обмежень у використанні земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.01.2026 (обліковий номер документації із землеустрою в місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель 2026МФ18XAXM000001) (далі - технічна документація), розробленої ФОП Кривенком C.B. Відповідно до технічної документації, при державній реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006, були встановленні обмеження у використанні земельної ділянки, зокрема, 6) 03.01 - Санітарно-захисна зона навколо об`єкта (від промислових підприємств) площею 1,3888 га.
За змістом частин першої та другої статті 111 Земельного кодексу України на використання земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.
Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.
Відповідно до статті 114 Земельного кодексу України, санітарно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови.
У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей.
Правовий режим земель санітарно-захисних зон визначається законодавством України.
Відповідно до ст. 24 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" з метою забезпечення оптимальних умов життєдіяльності людини в районах житлової забудови, масового відпочинку і оздоровлення населення при визначенні місць розміщення нових, реконструкції діючих підприємств та інших об`єктів, які впливають або можуть впливати на стан атмосферного повітря, встановлюються санітарно-захисні зони.
Якщо внаслідок порушення встановлених меж та режиму санітарно-захисних зон виникає необхідність у відселенні жителів, виведенні з цих зон об`єктів соціального призначення або здійсненні інших заходів, суб`єкти господарювання, місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування повинні вирішувати питання про фінансування необхідних робіт і заходів та строки їх реалізації.
За приписами ст. 19 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" (діючого у спірний період) атмосферне повітря в населених пунктах, на територіях підприємств, установ, організацій та інших об`єктів, повітря у виробничих та інших приміщеннях тривалого чи тимчасового перебування людей повинно відповідати санітарним нормам.
Підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні своєї діяльності зобов`язані вживати необхідних заходів щодо запобігання та усунення причин забруднення атмосферного повітря, фізичного впливу на атмосферу в населених пунктах, рекреаційних зонах, а також повітря у жилих та виробничих приміщеннях, у навчальних, лікувально-профілактичних та інших закладах, інших місцях тривалого чи тимчасового перебування людей.
А статтею ст. 22 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" встановлено, що органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм.
У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов`язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.
Органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм.
Аналогічні норми містяться у діючому на даний час Закону України "Про систему громадського здоров`я".
Відповідно до п.1.1. наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173 "Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів" (далі - Правила) Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів (далі - Правила) включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих міських та сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення.
Ці Правила є обов`язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав.
При вирішенні питань планування та забудови населених пунктів необхідно керуватися вимогами діючих будівельних норм і правил та інших інструктивнометодичних документів, узгоджених з Міністерством охорони здоров`я України, що використовуються для вказаних цілей.
Розділом 5 Правил передбачено вимоги до розташування та організації виробничої території. 
Згідно із п. 5.2. Правил у промисловій зоні підприємства слід розташовувати у складі промислових вузлів, групуючи їх за санітарними і технологічними ознаками з урахуванням класу небезпеки, щоб виключити можливість несприятливого впливу підприємства вищого класу небезпеки на працюючих, технологічні процеси, сировину чи продукцію іншого підприємства нижчого класу небезпеки, а також на здоров`я і умови життя населення.
У промислові вузли, райони, до складу яких входять підприємства I та II класу небезпеки, не припускається включати підприємства харчової, легкої, хіміко-фармацевтичної промисловості, об`єкти по переробці сільгосппродукції, продовольчі склади, зерно та овочесховища, холодильники і та ін.
Відповідно до п. 5.4. Правил промислові, сільськогосподарські та інші об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами. Територія санітарно-захисної зони не повинна розглядатись як резерв нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єктів підприємства та розширення сельбищної території. У тих випадках, коли розрахунками не підтверджується розмір нормативної санітарно-захисної зони або неможлива її організація в конкретних умовах, необхідно приймати рішення про зміну технології виробництва, що передбачає зниження викидів шкідливих речовин в атмосферу, його перепрофілювання або закриття.
Розміри санітарно-захисних зон та санітарних розривів від сільськогосподарських підприємств і виробничих комплексів слід приймати відповідно до вимог законодавства та ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій".
5.11. В промислові райони, відділені від сельбищної території санітарно-захисною зоною шириною 1000 м і більше не слід включати підприємства харчової, медичної, легкої та інших видів промисловості, на продукцію яких і умови праці робітників можуть негативно впливати викиди виробництв високого класу шкідливості.
Згідно із п. 4.14. ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій" з урахуванням вимог відповідних нормативно-правових актів щодо режиму використання територій визначаються: монофункціональні території, які можуть використовуватись переважно для виконання однієї однорідної функції у межах визначеного законодавством особливого правового режиму їх використання; території лімітованого використання, які розташовані в межах територій охоронних зон об`єктів, що відповідно до вимог вказаних актів вимагає обмеженого режиму використання (зони санітарної охорони, санітарно-захисні зони, зони особливого режиму використання земель, інші зони, де законодавством встановлюються планувальні обмеження використання території); території багатофункціонального використання, які можуть використовуватись для виконання багатьох різнорідних функцій в межах адміністративно-територіальної одиниці.
Виходячи з аналізу вищевказаних норм, санітарно-захисні зони фактично є землями із спеціальним режимом використання.
Отже, встановлена неможливість використання відповідачем всієї площі земельної ділянки по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 у спірний період в своїй господарській діяльності - через те, що частина земельної ділянки підпадає під санітарно-захисну зону промислових підприємств 1-3 класу шкідливості та розрахунок безпідставно збережених коштів здійснено Харківською міською радою без врахування наявності обмежень у використанні земельної ділянки.
Здійснивши перерахунок сум безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові за період з 01.01.2020 по 28.02.2022 за використання ділянки, за виключенням санітарно-захисної зони промислових підприємств 1-3 класу шкідливості площею 1,3888 га, суд зазначає, що сума безпідставно збережених коштів повинна обраховуватися за площу земельної ділянки, яку використовує відповідач, а саме площу 1,5112 га (2,9000 га (площа всієї ділянки) мінус 1,3888 (санітарно-захисна зона промислових підприємств 1-3 класу шкідливості), та складає: 3409112,54 грн/2,9000 га * 1,5112 га = 1776500,30 грн.
Водночас, суд не приймає посилання представника відповідача щодо відсутності підстав нарахування позивачем безпідставно збережених коштів та зазначає, що відсутність договору оренди не вказує на те, що відповідач не зобов`язаний сплачувати кошти за користування земельною ділянкою, адже у зв`язку із набуттям права власності на нежитлові приміщення (нерухоме майно), що розташоване на земельній ділянці, у нього автоматично виник обов`язок належним чином сплачувати за користування цією земельною ділянкою, враховуючи презумпцію оплатності використання земельних ділянок в України.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України). Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Харківської міської ради підлягають частковому задоволенню.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).
Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -  

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктово-Виробнича компанія "САД" (вул. Владислава Зубенка, буд. 31, корп. А, м. Харків, 61121, код ЄДРПОУ 42614205) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ: 04059243, платіжні реквізити: отримувач — ГУК Харків обл/МТГ Харків, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, рахунок (IBAN) UA698999980314090611000020649, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 24062200) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі - 1776500,30 грн за використання земельної ділянки по вул. Румянцівській, 3 у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:12:009:0006 за період з 01.01.2020 по 28.02.2022.
В решті заявлених до стягнення позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктово-Виробнича компанія "САД" (вул. Владислава Зубенка, буд. 31, корп. А, м. Харків, 61121, код ЄДРПОУ 42614205) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ 04059243, платіжні реквізити: p/p UA518201720344240012000032986, Банк: ДКСУ м. Київ, МФО 820172 Отримувач - Харківська міська рада, код отримувача (ЄДРПОУ) - 04059243, витрати зі сплати судового збору у сумі 26647,51 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення. 
Повне рішення складено "22" травня 2026 р. 

Суддя		Л.В. Шарко