ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року м. Львів	справа № 380/10425/25	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком на підставі заяви від 26 грудня 2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , врахувавши період трудової діяльності на державному підприємстві «Шахта «Схід» з 01 січня 1984 року по 01 січня 1989 року за середньою заробітною платою за вказаний період по регіону на відповідній посаді (токар V розряду).
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії, у якій просила врахувати період трудової діяльності на державному підприємстві «Шахта «Схід» з 01 січня 1984 року по 01 січня 1989 року за середньою заробітною платою за вказаний період по регіону на відповідній посаді (токар V розряду), оскільки відповідно до листа Державного архіву Донецької області від 05 листопада 2024 року № 01-28/598 надати довідку про заробітну плату для обчислення неможливо у зв`язку з тим, що первинні документи залишилися на окупованій території України. У відповідь на цю заяву відповідач своїм листом від 13 січня 2025 року № 824-31639/А-52/8-1300125 повідомив позивачку про те, що оскільки її страховий стаж з 01 липня 2000 року становить більше ніж 60 місяців, то підстав для обчислення пенсії із застосуванням норм Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2006 року № 919 (далі – Порядок № 919), немає.
Позивачка не погоджується із такою відмовою відповідача, адже, на її думку, відповідач помилково покликається на Порядок № 919, оскільки такий застосовується під час призначення пенсії, а не перерахунку. Натомість до ситуації з позивачкою повинні бути застосовані норми частини четвертої статті 24 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
Крім цього, позивачка відзначає, що з порушенням вимог чинного законодавства України відповідач не ухвалив жодного рішення за результатами розгляду її заяви від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії, а лише надіслав листа від 13 січня 2025 року № 824-31639/А-52/8-1300125. Отже, відповідач діяв протиправно, надаючи відповідь на заяву позивачки листом, без ухвалення рішення за результатами розгляду порушеного питання. 
У зв`язку з наведеним адміністративний позов просить задовольнити повністю.
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою довільного зразка від 26 грудня 2024 року про здійснення перерахунку пенсії із урахуванням періоду трудової діяльності на державному підприємстві «Шахта «Схід» з 01 січня 1984 року по 01 січня 1989 року за середньою заробітною платою на відповідній посаді (токар V розряду). За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надіслало позивачці відповідь від 13 січня 2025 року № 824-31639/А-52/8-1300/25. Ця заява позивачки розглянута відповідачем відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян». Рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не ухвалювалось.
Відповідач також зазначає, що Порядком № 919 передбачено, зокрема застосування заробітної плати (доходу) застрахованої особи виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною (аналогічною) професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації. Пунктом 1 Порядку № 919 визначено його застосування для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 01 липня 2000 року становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 01 липня 2000 року за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01 липня 2000 року у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин. Ураховуючи те, що з 01 липня 2000 року страховий стаж позивачки становить 19 років 02 місяці 21 день (більше 60 місяців), застосовувати зазначений Порядок № 919 немає підстав. Іншого механізму визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату законодавством не передбачено.
У зв`язку з наведеним у задоволенні позову просить відмовити повністю.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 02 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача належно засвідчену копію заяви позивачки від 26 грудня 2024 року із доданими до неї документами. 
Витребувані докази відповідач подав до суду разом з відзивом на позовну заяву.
Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 01 липня 2020 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058.
26 грудня 2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою (як встановленого зразка, так і власноруч сформованою), у якій просила здійснити перерахунок пенсії, врахувавши період трудової діяльності на державному підприємстві «Шахта «Схід» з 01 січня 1984 року по 01 січня 1989 року за середньою заробітною платою за вказаний період по регіону на відповідній посаді (токар V розряду).
До цієї заяви позивачка долучила такі документи: 1. Заяву на бланку; 2. Копії паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ; 3. Копію трудової книжки НОМЕР_1 ; 4. Копію витягу з Реєстру територіальної громади № 2023/001816176 від 28 лютого 2023 року; 5. Копію листа Державного архіву Донецької області № 01-28/598 від 05 листопада 2024 року; 6. Копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 .
Листом від 13 січня 2025 року № 824-31639/А-52/8-1300125, наданим у порядку Закону України «Про звернення громадян», Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивачку у відповідь на її заяву від 26 грудня 2024 року про те, що оскільки її страховий стаж з 01 липня 2000 року становить більше ніж 60 місяців, підстав для обчислення пенсії із застосуванням норм Порядку № 919 немає.
Позивачка, вважаючи протиправною поведінку відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії за віком на підставі поданої нею заяви від 26 грудня 2024 року, звернулася з цим позовом до суду. 
Предметом розгляду у цій справі є оцінка відповідності поведінки відповідача щодо розгляду заяви позивачки від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії вимогам чинного законодавства.
Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначений статтею 44 Закону № 1058.
Згідно із частиною першою цієї статті призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. 
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Порядок № 22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Додатком 1 до Порядку № 22-1 затверджений зразок заяви про призначення/перерахунок пенсії.
Днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів) (абзац сьомий пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1).
Перелік документів, необхідних для призначення (перерахунку), переведення з одного виду пенсії на інший, визначений розділом ІІ Порядку № 22-1.
За змістом положень пункту 2.9 розділу ІІ Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України).
В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.
Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.
Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів (пункт 4.1 розділу IV Порядку № 22-1).
Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абзацами другим - четвертим пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
За змістом пункту 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що своє право на призначення (перерахунок), переведення з одного виду пенсії на інший особа реалізує у спосіб звернення до пенсійного органу з відповідною заявою, зразок якої наведений у додатку 1 до Порядку № 22-1. До такої заяви особа подає документи, передбачені Порядком № 22-1. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. За результатами розгляду заяви та поданих документів орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після надходження заяви, ухвалює відповідне рішення про призначення (перерахунок) чи переведення з одного виду пенсії на інший або ж про відмову у такому призначенні (перерахунку) чи переведенні із зазначенням мотивів, що слугували підставою для його ухвалення. 
Суд підкреслює, що доступ до соціальних прав, зокрема права на перерахунок пенсії є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
Суд також зауважує, що Конституція України містить кілька статей, які прямо або опосередковано тлумачать поняття гідності людини та її важливість для українського суспільства. Зокрема стаття 3 Основного Закону передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Вказані положення, на думку суду чітко проголошують, що гідність людини є фундаментальною цінністю, захист якої є одним з основних завдань держави. Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Зазначене підкреслює рівність усіх людей у їхній гідності, незалежно від будь-яких інших ознак. Крім того, статтею 28 Основного Закону прямо заборонено будь-які дії, які можуть принизити людську гідність і встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності.
Повертаючись до спірних правовідносин, суд зазначає, що Порядком № 22-1 визначено процедуру, яке є способом дій пенсійного органу у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання у сфері соціального захисту.
Згідно з вимогами пунктів 4.3 та 4.7 Порядку № 22-1 результат розгляду заяви про перерахунок пенсії повинен бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про перерахунок або відмову в перерахунку із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Суд встановив, що 26 грудня 2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою (як встановленого зразка, так і власноруч сформованою), у якій просила здійснити перерахунок пенсії, врахувавши період трудової діяльності на державному підприємстві «Шахта «Схід» з 01 січня 1984 року по 01 січня 1989 року за середньою заробітною платою за вказаний період по регіону на відповідній посаді (токар V розряду).
До цієї заяви позивачка долучила такі документи: 1. Заяву на бланку; 2. Копії паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ; 3. Копію трудової книжки НОМЕР_1 ; 4. Копію витягу з Реєстру територіальної громади № 2023/001816176 від 28 лютого 2023 року; 5. Копію листа Державного архіву Донецької області № 01-28/598 від 05 листопада 2024 року; 6. Копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 .
Утім, подану позивачкою заяву від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії та додані до неї документи відповідач розглянув у порядку Закону України «Про звернення громадян», повідомивши позивачку своїм листом від 13 січня 2025 року № 824-31639/А-52/8-1300125 про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії.
Отже, з порушенням вимог абзацу першого частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 та пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 відповідач за результатами розгляду заяви позивачки від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії не ухвалив жодного рішення з числа тих, що передбачені зазначеними нормами (про перерахунок або ж про мотивовану відмову в перерахунку пенсії).
Тобто відповідач всупереч вимогам абзацу першого частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 та пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 не розглянув по суті заяву позивачки про перерахунок пенсії, а протиправно розглянув її у порядку Закону України «Про звернення громадян», не ухваливши жодного рішення, за наявності імперативного обов`язку таке рішення ухвалити.
Покликання відповідача на те, що позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії довільного зразка суд оцінює критично, оскільки разом із заявою довільного зразка позивачка надала пенсійному органу заяву встановленого Порядком № 22-1 зразка, що підтверджується долученою відповідачем до відзиву копією такої заяви. 
Водночас суд зауважує, що лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13 січня 2025 року № 824-31639/А-52/8-1300125 не є рішенням у розумінні абзацу першого частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 та пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1, а формулювання причин відмови у листах не може розцінюватись як належний спосіб ухвалення та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень.
За цих обставин суд доходить висновку, що у спірній ситуації Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області ухилилося від ухвалення рішення, що віднесене до його компетенції, оскільки не ухвалило жодного з рішень, які відповідно до вимог абзацу першого частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 та пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 повинні бути ухвалені за результатами розгляду заяви особи про перерахунок пенсії, а саме про перерахунок або ж про мотивовану відмову в перерахунку пенсії. 
Отже, у спірних правовідносинах наявна бездіяльність відповідача щодо належного розгляду заяви позивачки від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії, яка з урахуванням наведених вище норм законодавства є протиправною, оскільки не відповідає критеріям правомірної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які визначені частиною другою статті 2 КАС України.
Варто відзначити, що у позовній заяві позивачка також покликається на те, що з порушенням вимог чинного законодавства України відповідач не ухвалив жодного рішення за результатами розгляду її заяви від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії, а лише надіслав листа від 13 січня 2025 року № 824-31639/А-52/8-1300125. Отже, відповідач діяв протиправно, надаючи відповідь на заяву позивачки листом, без ухвалення рішення за результатами розгляду порушеного питання. 
З урахуванням викладеного заявлену позивачкою позовну вимогу про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком на підставі заяви від 26 грудня 2024 року належить задовольнити частково у такий належний спосіб: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії.
Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, суд ураховує принцип верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також принцип ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом, без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Суд відзначає, що відповідне рішення про перерахунок/відмову в перерахунку пенсії за результатами розгляду заяви позивачки від 26 грудня 2024 року відповідачем не ухвалене. Тож у суду наразі відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачки згідно з поданою нею заявою від 26 грудня 2024 року, оскільки жодних рішень щодо цієї заяви відповідач не ухвалив.
За цих обставин з метою ефективного захисту порушеного права позивачки заявлену позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , врахувавши період трудової діяльності на державному підприємстві «Шахта «Схід» з 01 січня 1984 року по 01 січня 1989 року за середньою заробітною платою за вказаний період по регіону на відповідній посаді (токар V розряду), слід задовольнити частково у такий належний спосіб: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії, ухваливши рішення за результатами її розгляду із врахуванням висновків суду. 
Крім того, враховуючи покладення судом за результатами розгляду цієї справи обов`язку на відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії, ухваливши рішення за результатами її розгляду із врахуванням висновків суду, суд також звертає увагу відповідача, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, означає те, що рішення повинно бути ухвалене з урахуванням усіх обставин, що мають значення для ухвалення рішення (вчинення дії).
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Suominen v. Finland» (№ 37801/97, пункт 36) вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належно зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли ухвалюється несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
Водночас суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Позиція суду із розглядуваного питання узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 22 листопада 2023 року у справі № 300/3457/20, від 23 вересня 2024 року у справі № 620/2027/23.
Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. 
Згідно із частинами першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом правил статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Оскільки позов містить позовні вимоги немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає з урахуванням кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.
Отже, поверненню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, КАС України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 грудня 2024 року про перерахунок пенсії, ухваливши рішення за результатами її розгляду із врахуванням висновків суду. 
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 1211,20 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повний текст рішення складено 12 червня 2026 року.

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна