Справа № 712/459/24
Провадження № 2/712/93/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Токової С.Є.
за участю секретаря судових засідань Каплі А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

12.01.2024 Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 89030 грн, моральну шкоду в розмірі 50000 грн та понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу та витрат, повязаних з проведенням експертизи.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 травня 2023 року о 19 год 05 хв в місті Черкаси, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя вул. Б.Вишневецького-вул. Гоголя на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Renault Kangoo, днз НОМЕР_2 , під його керуванням, який рухався по вул. Гоголя на дозволений зелений сигнал світлофора. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а сам позивач перебував на амбулаторному лікуванні в закладах охорони здоров?я міста Черкаси в період часу з 16.05.2023 по 20.06.2023 року.
Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 липня 2023 року у справі № 712/5155/23 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», яким здійснено страхове відшкодування в сумі 100159 грн та 6587,11 грн відшкодування заподіяної шкоди здоровю.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/4956-АВ від 08.07.2025, дійсна ринкова вартість автомобіля марки Renault Kangoo, днз НОМЕР_2 , станом на 16 травня 2023 року складала 249030 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 16.05.203 складала 352442,09 грн. Вартість заподіяної матеріальної шкоди складала 249030 грн.
З урахуванням даних екпертизи Позивач просить стягнути з відповідача 89 030 грн матеріальної шкоди (249 030 грн -160 000 грн).
Крім того, позивач зазначає, що в результаті ДТП йому була завдана ще й моральна шкода, що виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав як потерпілий у звязку з протиправною винною поведінкою відповідача. Зазначив, що він втратив можливість користуватися автомобілем та відповідно номально пересуватися по місту, оскільки являється особою з інвалідністю. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50000 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь.
У відзиві на позовну заяву адвокат відповідача Павленко М.В. повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог Позивача та просила відмовити у позові в повному обсязі, посилаючись на те, що обґрунтуванням щодо стягнення з відповідача заподіяної матеріальної шкоди в розмірі позивачем надається звіт про оцінку автомобіля RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_2 від 17.09.2023 № №А09-10 та №А09-10/1, що виконано оцінювачем ОСОБА_3 , який не мав повноважень на проведення оцінки та складання дефектної відомості відносно автомобіля RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_2 . Крім того, відповідно до звіту про оцінку автомобіля RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_2 від 17.09.2023 № №А09-10 ринкова вартість транспортного засобу складає 239 078,00 грн та вартість відновлювального ремонту становить 333 425,91 грн, тоді як відповідно до листа Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» від 17.11.2023 №09-02-17 та відповідно до звіту №29095/1 від 25.10.2023 ринкова вартість транспортного засобу складає 229 356,63 грн та вартість відновлювального ремонту становить 257 769,39 грн. Також, відповідно до листа Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» позивачу здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 100 159,00 грн та 6 587,11 грн, таким чином, позивачу виплачені всі суми, які належні йому до виплати та які є значно більшими за суму позову, тому незрозуміло та необґрунтована сума, що заявляється до стягнення.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_4 від 15.01.2024 відкрито провадження у справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2024, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, справа передана в провадження судді Соснівського районного суду м. Черкаси Токової С.Є.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Токової С.Є. від 09.05.2024 справу прийнято до свого провадження.
Ухвалою суду від 19.07.2024 призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
Ухвалою суду від 11.08.2025 поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 01.12.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи ПАТ НАСК «ОРАНТА».
Позивач та його представник адвокат Гончарук А.В. в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.
Представник відповідача – адвокат Павленко М.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказувала на те, що відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по справі, оскільки автомобіль Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , яким в момент ДТП керував Відповідач, на праві приватної власності належить ТОВ Плюс-Техніка, а тому обов`язок по відшкодуванню завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на власника джерела підвищеної небезпеки.
Третя особа в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не відомі. Із заявами чи клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.
Заслухавши пояснення сторін, допитавши в якості свідка судового експерта ОСОБА_5 , дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Судом встановлено, що 16 травня 2023 року о 19 год 05 хв в місті Черкаси, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя вул. Б.Вишневецького-вул. Гоголя на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Renault Kangoo, днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по вул. Гоголя на дозволений зелений сигнал світлофора. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2023 року, у справі №712/5155/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Постанова набрала законної сили 01.08.2023.
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії, (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На момент дорожньо-транспортної пригоди траснпортний засіб Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 був забезпечений полісом обовязкового стархування цивільно-правової відповідальності № АТ3860908 ПАТ НАСК «Оранта». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 160 000 грн. 
На підставі ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було подано заяву про страхове відшкодування, яку було направлено на адресу ПАТ НАСК Оранта.
За результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування за договором ОСЦПВ № АТ3860908, ПАТ НАСК «ОРАНТА» було здійснено страхове відшкодування позивачу в розмірі 100 159 грн. – відшкодування шкоди майну, 6587,11 грн – відшкодування шкоди заподіяної здоровю потерпілого. Указаний розмір відшкодування був погоджений Позивачем.
За клопотанням Позивача ухвалою суду від 07.03.2025 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, Висновок якої суд бере до уваги при вирішенні даного спору.
Так, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/4956-АВ від 08.07.2025, дійсна ринкова вартість автомобіля марки Renault Kangoo, днз НОМЕР_2 , станом на 16 травня 2023 року складала 249030 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 16.05.203 складала 352442,09 грн. Вартість заподіяної матеріальної шкоди складала 249030 грн. 
За проведення вказаної експертизи Позивачем сплачено на користь екпертної установи 10696 грн відповідно до квитанції ПАТ АТ Приватбанк від 29.04.2025.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно із ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди (01 листопада 2023 року) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулювались Законом України від 01 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі- Закон №1961-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі статтею 6 Закону №1961-ІV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
При цьому, суд звертає увагу, що згідно з п. 30.1 ст. 30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.
Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21.07.2022 року у справі № 752/13375/19.
Верховний Суд у постанові від 20.10.2021 року у справі № 205/1314/16-ц про застосування ст.30 Закону України № 1961-IV дійшов висновку, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.
Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 14.06.2023 року у справі № 125/1216/20, у випадку економічної необґрунтованості ремонту транспортного засобу він вважається фізично знищеним, а відшкодування завданої позивачу шкоди має відбуватися в порядку, визначеному у ст. 30 Закону № 1961-IV, за яким позивач має передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, що відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.
Під час розгляду справи судом установлено, що транспортний засіб позивача є фізично знищеним, внаслідок ДТП, що сталася 16 травня 2023 року, так як вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 16.05.203 складала 352442,09 грн, а ринкова вартість автомобіля на той час 249030 грн, а тому його ремонт вважається економічно необґрунтованим. На даний момент залишки пошкодженого автомобіля знаходяться у позивача, який виявив бажання передати їх відповідачу, що підтверджується заявами, долученими до матеріалів справи.
Таким чином, позивач вжив всіх заходів для того, щоб набути право на повне відшкодування заподіяної шкоди, визнав фізичне знищення транспортного засобу Renault Kangoo, днз НОМЕР_2 та запропонував відповідачу залишки транспортного засобу, однак останній відмовився.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки відновлювальний ремонт автомобіля є економічно недоцільним, а сам автомобіль внаслідок ДТП вважається фізичним знищеним, то позивач має право на відшкодування Відповідачем майнової шкоди у розмірі 89030 грн.= (249030 грн.(вартість заподіяної матеріальної шкоди) – 160 000,00 грн.(ліміт страхової відповідальності). 
Доводи сторони відповідача стосовно того, що саме власник транспортного засобу Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , в даному випадку ТОВ " Плюс Техніка", має нести відповідальність за шкоду, спричинену ДТП, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до положень цивільного законодавства, обов`язок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, покладається не виключно на власника транспортного засобу, а й на особу, яка на правовій підставі володіє та використовує такий транспортний засіб.
Так, згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом чи іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому закон прямо не пов`язує статус належного відповідача виключно з правом власності на транспортний засіб.
Отже, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, може бути не лише власник транспортного засобу, а й особа, яка фактично та правомірно володіла і керувала транспортним засобом на момент заподіяння шкоди, зокрема, на підставі трудових відносин, договору оренди, довіреності, користування за згодою власника тощо.
Сам по собі факт відсутності у відповідача права власності на транспортний засіб не свідчить про його неналежність як відповідача у справі, якщо саме він здійснював експлуатацію транспортного засобу та був безпосереднім володільцем джерела підвищеної небезпеки на момент виникнення ДТП.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що вирішальним є не титул власності, а фактичне та правомірне володіння транспортним засобом і здійснення контролю над ним у момент заподіяння шкоди. Тому доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем лише з підстав відсутності права власності на транспортний засіб, є безпідставними та не спростовують його обов`язку нести цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду.
Особою, яка завдала шкоди та відповідальність якої застрахована, може бути і не власник ТЗ (не страхувальник, не особа, яка вчиняла договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком) за умови правомірного володіння такою особою забезпеченим ТЗ (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2024 року по справі №950/2479/22), 
Щодо вимог Позивача про відшкодування моральної шкоди, суд робить наступні висновки.
Суд враховує, що позивач обґрунтовує вимоги про відшкодування моральної шкоди тим, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_2 йому було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу фізичного знищення транспортного засобу внаслідок ДТП та отриманих тілесних травм, що підтверджується виписками з Третьої черкаської лікарні ШМД про перебування ОСОБА_1 у період з 16.05.2023 по 20.06.2023 в нейрохірургічному відділенні.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд виходить із того, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, а розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Таких самих висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 753/4289/23.
Суд також виходить із того, що аналіз положень ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі завдання моральної шкоди джерелом підвищеної небезпеки, підлягають встановленню протиправність дій чи бездіяльності заподіювача шкоди, зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою моральною шкодою, незалежно від вини завдавача такої шкоди.
Оскільки дорожньо-транспортна пригода настала з вини відповідача, а тотальне знищення автомобіля внаслідок цієї ДТП, на думку суду, однозначно завдало моральних страждань Позивачу, який також змушений був вживати додаткових заходів для відновлення свого звичайного життєвого укладу, суд робить висновок про те, що розмір моральної шкоди у 10 000 грн буде відповідати характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача та ступеню вини відповідача, є обґрунтованим, розумним та співмірним.
Що стосується позовних вимог в частині відшкодування витрат за надання правничої допомоги та витрат за проведення експертизи, суд виходить з наступного.
Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу Позивачем надано: копію договору №07/06/23-1; копію додаткової угоди № 1 до договору № 07/06/23-1 від 12.08.2024, в яких визначено фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 20000 грн.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Суд приходить до переконання, що заявленим Позивачем до стягнення розмір коштів за надану правничу допомогу є завищеним, а тому враховуючи складність справи, критерій реальності наданих доказів та обсяг виконаних робіт адвоката на представництво інтересів позивача, вважає за необхідне задовольнити вимогу в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 10696,00грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подачу позову до суду як інвалід 2 групи, судовий збір в розмірі 1140,30 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 82, 128, 137, 141, 211, 247, 274, 279, 280-282, 263, 264, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 13, 22, 23, 625, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції №1961IV) суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 89030 грн., витрати за проведення експертизи 10 696 грн. та 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 10 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 124 726,00 грн. (сто двадцять чотири тисячі сімсот двадцять шість гривень) 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1140, 30 грн. 
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя : С.Є. Токова 
Учасники справи можуть отримати інформацію, щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud2316/.
Учасники справи -
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .
третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, Україна, Київ вул. Здолбунівська, 7Д, корпус Г., ЄДРПОУ 00034186).