Дата документу 30.06.2026	Справа № 554/16404/25	
 	Провадження № 2-а/554/4/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючий суддя - Материнко М.О.
за участю секретаря судового засідання - Фесенко К.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача – управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду до управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі – УПП в Полтавській області ДПП), в якому просив суд скасувати постанову серії ЕНА № 6090793 від 05.11.2025 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 20.11.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки УПП в Полтавській області ДПП не може виступати самостійним відповідачем у справі.
На виконання ухвали суду від 20.11.2025 року позивачем усунуто недоліки, а саме визначено належного відповідача Департамент патрульної поліції (далі – ДПП).
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 27.01.2026 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ДПП, третя особа на стороні відповідача – УПП в Полтавській області ДПП.
В обґрунтування позову зазначено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії постанову серії ЕНА № 6090793 від 05.11.2025 року, винесену поліцейським взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавської області ДПП Вишнівецьким В. З., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимогпозивачем зазначено, що 05.11.2025 року ОСОБА_1 рухався по вул. Шевченка з метою придбати ліки та забрати диск зі знімками та іншими документами з лікарні. Рухаючись по вул. Шевченка, 23, автомобіль позивача підрізали, в результаті чого останньому стало погано, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був змушений зупинитись. Після цього до автомобіля позивача підійшов поліцейський ОСОБА_2 та повідомив йому, що він зупинився перед пішохідним переходом з порушенням, а саме ближче 10 м до пішохідного. Позивач зазначив, що здійснив зупинку з порушенням, оскільки вона була вимушеною через погане самопочуття.
З оскаржуваною постановою не погоджується, вважає, що постанова є незаконною, такою, що не ґрунтується на законі, винесена без дослідження всіх фактичних обставин справи та доказів.
Представником відповідача05.02.2026 року подано відзив на позовну заявуКомарчука О. О., який обґрунтовано тим, що 05.11.2025 року о 14 год 11 хв в м. Полтава, по вул. Шевченка, 23, позивач керував автомобілем CHEVROLЕT VOLT, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року (далі – ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Представник відповідача вказувала, що при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності поліцейський діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд без його участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у відзиві просила суд відмовити в задоволенні позову, з підстав, вказаних у відзиві, а також розглянути справу без її участі.
Представник третьої особи – УПП в Полтавській області ДПП в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Пояснень третьої особи до суду подано не було.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.
Згідно постанови серії ЕНА № 6090793 від 05.11.2025 року, ОСОБА_1 05.11.2025 року о 14 год 11 хв в м. Полтава, по вул. Шевченка, 23,керував автомобілем CHEVROLRT VOLT, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року (далі – ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".
Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10жовтня 2001року N1306.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Аналогічне передбачено пунктом 1.3 ПДР, згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п. 15.9 г) ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/90073897) вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльність не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. 
Так, позивач у своєму позові не заперечує та не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, до позову не додає жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.
Пунктом 1.10 ПДР передбачено, зокрема:
вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.
Відтак суд ретельно перевіряє доводи позивача про підстави вимушеної зупинки з огляду на стан здоров`я. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу ( п. 2.9 б) ПДР України).
Доказів здійснення позивачем вимушеної зупинки не надано ні поліцейському, ні суду.Суд відхиляє як доказ перебування позивача у хворобливому стані, оскільки жодних доказів (медичних довідок, розрахункових чеків з аптеки та ін.) надано не було.
Таким чином, суд робить висновок, що позивачем не обґрунтовано здійснення ним вимушеної зупинки ближче 10 м. до пішохідного переходу. Діяння позивача утворює склад встановленого поліцейським адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Крім того, на місці розгляду справи позивача було ознайомлено з правама, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивачвідповідно до ст.268 КУпАПмавможливість на місціознайомитисьізусіманаявнимиматеріаламисправи, надатипояснення, докази, заявитиклопотання та отриматиправовудопомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи не було, що підтверджується особистим підписом водія у п. 8 оскаржуваної постанови «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено».
Постанову винесено згідно ст. 258, 278, 279, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позов без задоволення.
Інші обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності.
Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача – управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження – відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до особливостей, передбачених статтею 286 КАС України.

Суддя М.О. Материнко