Справа № 353/355/26
Провадження № 2/353/412/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року	м.Тлумач	

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої - судді Луковкіної У.Ю., 
з участю: секретаря судового засідання – Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКВІТАС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № СІК-190721/108-00 від 19.07.2021 року, що становить 97497,44 грн., та складається з: 32650,52 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 16867,90 грн. простроченої заборгованості за процентами, 38283,76 грн. простроченої заборгованості по комісії, 8703,24 грн. строкової заборгованості по тілу кредиту, 101,70 грн. строкової заборгованості за процентами, 890,32 грн. строкової заборгованості по комісії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.07.2021 року між ПАТ КБ «Акордбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СІК-190721/108-00. 27.11.2025 року на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги № 27112025/01 ПАТ КБ «Акордбанк» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором на користь ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС». Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим допустила заборгованість по вищевказаному договору в загальній сумі 97497,44 грн., яку представник просив стягнути на користь товариства. Також просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу, а справу розглянути у його відсутності.
07.04.2026 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.
14.04.2026 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається, що недоліки позовної заяви не усунуто, однак з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд вважає за можливе відкрити провадження у справі. 
Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.04.2026 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Також вказаною ухвалою явку представника позивача в судове засідання було визнано обов`язковою.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч. 1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 
У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.05.2026 року було задоволено клопотання представника позивача та надано йому можливість взяти участь у судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції.
11.05.2026 року представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС» подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, до якої долучив додаткові докази та уточнив складові наявної заборгованості за кредитним договором № СІК-190721/108-00 від 19.07.2021 року, а саме просив стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 97497,44 грн., яка складається з: 41353,76 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 16969,60 грн. простроченої заборгованості за процентами, 39174,08 грн. простроченої заборгованості по комісії.
Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС» - адвокат Пушкарьов О.О. в судовому засіданні 06.05.2026 року позов позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. В судове засідання 19.05.2026 року представник позивача не з`явився, однак до суду направив письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив судове засідання провести без його участі. Не заперечив проти винесення судом заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні 06.05.2026 року позов визнала. Зазначила, що вона дійсно укладала кредитний договір з ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» та отримала кредитні кошти в касі банку. Однак, оскільки вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі, вона не може погасити кредитну заборгованість. В судове засідання 19.05.2026 року відповідачка не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просила розгляд справи завершити без її участі. Також просила зменшити розмір судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, оскільки вказана представником позивача сума є надто великою.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 
Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, заслухавши пояснення відповідачки та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит».
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що 16.07.2021 ОСОБА_1 (відповідачка) заповнила Заяву-Анкету на отримання споживчого кредиту в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», ознайомилась з паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів, заповнила заяву-згоду клієнта та заяву про непідтверджені доходи, що підтверджується її власним підписом на цих документах (а.с. 12-15 зворот)
19.07.2021 року, за результатами розгляду вищевказаної заяви-анкети про можливість укладення договору про надання споживчого кредиту, між ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (первісний кредитор) та особисто ОСОБА_1 (відповідачка) була підписана Заява-Пропозиція № СІК-190721/108-00, на підставі якої, остання прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», що оприлюднені на офіційному сайті банку www.accordbank.com.ua, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту (далі - кредитний договір) (а.с. 9 зворот – 10 зворот).
Також 19.07.2021 року ОСОБА_1 (відповідачка) особисто заповнила опитувальник клієнта та заяву про надання/зміну фінансового номера мобільного телефону (а.с. 17-18 зворот).
Відповідно до п. 2.2. Заяви-Пропозиції сума споживчого кредиту становить 45657,27 грн., з яких 43483,11 грн. - на загальні споживчі цілі та 2174,16 грн. на оплату одноразової комісії. Відповідно до п. 2.3. Заяви-Пропозиції строк споживчого кредиту становить 60 місяців. Відповідно до п. 2.4. Заяви-Пропозиції розмір процентної ставки становить 16,99% річних. Відповідно до п. 2.5. Заяви-Пропозиції розмір щомісячної комісії становить 1,95%. Метою отримання споживчого кредиту, у відповідності до п. 2.8. Заяви-Пропозиції є задоволення споживчих особистих потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності. 
Графіком платежів/розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, що є Додатком № 1 до Заяви-Пропозиції № СІК-190721/108-00 від 19.07.2021 року, встановлено щомісячну сплату банку за додаткові та супутні послуги розрахунково-касове обслуговування 890,32 грн. та визначено загальну вартість кредиту в розмірі 120929,93 грн., з яких: 45657,27 грн. - погашення суми кредиту; 21853,46 грн. - проценти за користування кредитом; 53419,20 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування (а.с. 11-11 зворот).
Відповідно до п. 2.9. Заяви-Пропозиції кредит надається шляхом перерахування кредитних коштів за реквізитами згідно з п. 2.10. Заяви-Пропозиції, а саме: отримувач ОСОБА_1 р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» з призначенням платежу: погашення заборгованості згідно кредитного договору № 1/4054649 від 17.12.2020 року.
19.07.2021 року кредитні кошти в сумі 43483,11 грн. були перераховані за вищевказаними платіжними реквізитами, що підтверджується копією меморіального ордеру № 4130424 від 19.07.2021 року (а.с. 21). Також в рахунок погашення заборгованості, зазначеної у п. 2.7 Заяви-Пропозиції, було перераховано 2174,16 грн. на оплату одноразової комісії, передбаченої п. 2.2.2 Заяви-Пропозиції, що підтверджується копією меморіального ордеру № 58252729 від 19.07.2021 року (а.с. 20 зворот). Вказані обставини також підтверджуються випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 (відповідачка), відкритому у ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», за період з 19.07.2021 року по 27.11.2025 року, в якій відображено факт перерахування кредитних коштів на вищевказаних умовах (а.с. 56-65).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом положень ст.ст. 512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Нормами ст.ст. 1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Положеннями ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу.
27.11.2025 року між ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (первісний кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС» (новий кредитор/позивач) було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 27112025/01 (а.с. 24 зворот – 26 зворот). 
З копії Реєстру прав вимоги від 27.11.2025 року до вищевказаного Договору про відступлення прав вимоги, затвердженого актом приймання-передачі від 27.11.2025 року, вбачається, що ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС» передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № СІК-190721/108-00 від 19.07.2021 року на сумарну заборгованість в сумі 97497,44 грн., яка складається з: 41353,76 грн. (32650,52 грн.+8703,24 грн.) простроченої заборгованості за тілом кредиту, 16969,60 грн. (16867,90 грн.+101,70 грн.) простроченої заборгованості за процентами, 39174,08 грн. (38283,76 грн.+890,32 грн.) простроченої заборгованості по комісії, що також підтверджується розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (а.с. 19-20, 27 зворот – 28, 97-100).
Відповідно до п.п. 3, 4 Договору про відступлення прав вимоги за відступлені права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму в розмірі 1712772,17 грн. Права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами є такими, що передані новому кредитору з дати підписання сторонами цього договоруу та зарахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора у розмірі вартості прав вимоги визначеному у п. 3 цього договору.
Згідно з копією платіжної інструкції № 30 від 27.11.2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС» (позивач) на виконання умов вищевказаного договору про відступлення прав вимоги перерахувало на рахунок ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (первісний кредитор) плату за відступлення права вимоги в сумі 1712772,17 грн. (а.с. 27).
Таким чином судом встановлено, що ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (первісний кредитор) відступило право вимоги за кредитним договором № СІК-190721/108-00 від 19.07.2021 року щодо боржника ОСОБА_1 новому кредитору - ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС». 
28.11.2025 року ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (первісний кредитор) направив клієнтам банку повідомлення про відступлення права вимоги та необхідності виконання зобов`язань за кредитними договорами на користь нового кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС». 
Як зазначає позивач в уточненій позовній заяві, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 27.11.2025 року, згідно розрахунку позивача, допустила виникнення заборгованість по кредиту в загальній сумі 97497,44 грн., яка складається з: 41353,76 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 16969,60 грн. простроченої заборгованості за процентами, 39174,08 грн. простроченої заборгованості по комісії. 
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, відповідачкою по справі суду не представлено. 
Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором  № СІК-190721/108-00 від 19.07.2021 року, та те, що відповідачка відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів суду не надала, визнала позовні вимоги в судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення уточнених позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 27.11.2025 року становить 97497,44 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
При такому вирішенні позову, з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. (квитанція № 6585-7947-2137-6408 від 09.04.2026 року, а.с. 67).
В ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Також відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000,0 грн. представником позивача було проведено відповідний розрахунок суми судових витрат, викладений у уточненій позовній заяві, та додано копії свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру, копію договору про надання правничої допомоги № 01-01-26/ПД від 01.01.2026 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС» та Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС-ЮА», копію детального опису робіт (наданих послуг) від 02.02.2026 року, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 02.02.2026 року, відповідно до яких загальна сума гонорару за надання правничої допомоги складає 20000,0 грн. (а.с. 7-7 зворот, 34 зворот – 36 зворот).
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що позивачем не надано платіжних документів, що свідчать про оплату гонорару адвокату в сумі 20000,0 грн. (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Однак Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 року справа № 757/29103/20-ц).
В свою чергу у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Суд зазначив, що Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 13 лютого 2026 року у справі № 911/1065/24 року).
Суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, яка є незначною. Справа є малозначною в силу закону і не є складною. Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,0 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідачки.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 207, 512-514, 516, 517, 526, 530, 611, 612, 626, 628, 631, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077-1079, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 206, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 354-355 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКВІТАС», юридична адреса: м. Київ, вул. Сверстюка Євгена, 13/офіс 409/1, код ЄДРПОУ 43884125, заборгованість за кредитним договором № СІК-190721/108-00 від 19.07.2021 року, яка станом на 27.11.2025 року становить 97497,44 грн. (дев`яносто сім тисяч чотириста дев`яносто сім гривень 44 копійки) та складається з: 41353,76 грн. (сорок одну тисячу триста п`ятдесят три гривні 76 копійок) простроченої заборгованості за тілом кредиту; 16969,60 грн. (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень 60 копійок) простроченої заборгованості за процентами; 39174,08 грн. (тридцять дев`ять тисяч сто сімдесят чотири гривні 08 копійок) простроченої заборгованості по комісії.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКВІТАС», юридична адреса: м. Київ, вул. Сверстюка Євгена, 13/офіс 409/1, код ЄДРПОУ 43884125, 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору та 3000,0 грн. (три тисячі гривень 00 копійок) понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог в частині стягнення судових витрат - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.  

Головуючий	У. Ю. ЛУКОВКІНА