ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.05.2026	Справа № 910/150/26	

За позовом Акціонерного товариства «Енергетична компанія України» 
до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія 
«Укренерго»
про стягнення 151.930.578,74 грн
Суддя Сівакова В.В.
секретар судового засідання Ключерова В.С. 

за участю представників сторін
від позивача Корнієнко А.Г., адвокат за довіреністю № 086/2026 від 11.03.2026
від відповідача Олексін С.С., адвокат за довіреністю № 25/11-1 від 25.11.2025

Суть спору:

08.01.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Енергетична компанія України» до Приватного Акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 152.656.686,26 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 2309-01024 від 18.07.2022 та п. 7.7.1. Правил ринку в системі ММS були сформовані звіти коригування СВБ на оплату, а саме: 1) за листопад 2024 року на суму 48.275,48 грн з ПДВ; 2) за грудень 2024 року на суму 199.590,51 грн з ПДВ; 3) за січень 2025 року на суму 161.175,28 грн з ПДВ; 4) за лютий 2025 року на суму 654.986,60 грн з ПДВ; 5) за травень 2025 року на суму 294.503,60 грн з ПДВ; за травень 2025 року на суму 46.587,82 грн з ПДВ; за червень 2025 року на суму 3.133.244,74 грн з ПДВ; за липень 2025 року на суму 1.534.068,51 грн з ПДВ; за серпень 2025 року на суму 25.562,17 грн; за вересень 2025 року на суму 3.316.251,20 грн з ПДВ; за листопад 2025 року на суму 142.925.374,10 грн з ПДВ. Однак, за вказаний період відповідачем допущено несплату заборгованості в сумі 152.339.620,01 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії та відповідними актами коригування. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути заборгованість у розмірі 152.656.686,26 грн, з яких 152.339.620,01 грн основного боргу, 89.115,50 грн інфляційних втрат, 227.950,75 грн 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 відкрито провадження у справі № 910/150/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.02.2026.
17.02.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про поновлення процесуального строку.
17.02.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не заперечує розмір заборгованості, а вказує на те, що він згідно Правил ринку може сплачувати позивачу вартість небалансів електричної енергії виключно з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників; вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту його інтересів; щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних зазначає, що не користується коштами позивача; вина у затримці оплати послуг, наданих позивачем, які зазначені у позовній заяві, відсутня.
17.02.2026 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України судом постановлено протокольну ухвалу про поновлення пропущеного строку для подачі відзиву на позов та про залучення відповідного відзиву до матеріалів справи.
17.02.2026 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 03.03.2026.
27.02.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.
03.03.2026 у підготовчому засіданні відповідачем заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи.
03.03.2026 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 10.03.2026.
06.03.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив.
10.03.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 154.594.090,35 грн, з яких 152.339.620,01 грн основного боргу, 1.175.162,59 грн інфляційних втрат та 1.079.307,75 грн 3% річних.
10.03.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем надано платіжну інструкцію № 6395 від 30.12.2025 про сплату судового збору, яка використана при розгляді справи № 910/8/26.
10.03.2026 у підготовчому засіданні відповідачем заявлено усне клопотання про ознайомлення із заявою про збільшення розміру позовних вимог та надання часу для подачі своїх пояснень/заперечень.
10.03.2026 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів; відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у підготовчому засіданні до 31.03.2026.
30.03.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення по справі.
30.03.2026 від представника позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про вступ у справу як представника.
31.03.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
31.03.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/150/26 від 31.03.2026 позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів сплати судового збору у розмірі 847.840,00 грн.
03.04.2026 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» доказів сплати судового збору в сумі 847.840,00 грн.
03.04.2026 від представника позивача - адвоката Корнієнко А.Г. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про внесення його даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника для доступу до електронної справи № 910/150/26.
13.04.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 158.751.581,97 грн, з яких 151.930.578,74 грн основного боргу, 5.341.806,41 грн інфляційних втрат, 1.479.196,82 грн 3% річних.
14.04.2026 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.05.2026.
05.05.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення 45.013.196,53 грн, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із здійсненням оплати 04.05.2026 за лютий, березень і вересень 2025 року.
05.05.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про долучення доказів акт коригування № СВБ_К_04_2025_09_2309 від 24.04.2026 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 30.09.2025 № СВБ_02_2025_09_2309 акту коригування від 27.11.2025 № СВБ_К_03_2025_09-2309.
Позивач у судовому засіданні 05.05.2026 позовні вимоги підтримав повністю.
Відповідач у судовому засіданні 05.05.2026 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.
05.05.2025 у судовому засіданні, відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 19.05.2026.
19.05.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення 39.568.399,71 грн, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із погашенням заборгованості в зазначеному розмірі за лютий, березень і вересень 2025 року.
19.05.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що залишок заборгованості відповідача, що є предметом спору у справі та підлягає стягненню складає 126.936.436,39 грн, а також 5.341.806,41 грн інфляційних втрат, 1.479.196,82 грн 3% річних.
19.05.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про відстрочення виконання рішення суду на 1 (один) рік з дня ухвалення рішення.
19.2025 у судовому засіданні, відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 26.05.2026.
26.05.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява в якій зазначає, що позивачем неправильно розраховано інфляційні втрати та 3% річних та надав свій контррозрахунок.
У судовому засіданні 26.05.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,- 
ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України «Про ринок електричної енергії».
Згідно з ч. 1 ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.
Пунктом 46 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку.
Частинами 2 та 3 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема, правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг. Правила ринку визначають, зокрема, порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку. 
Правила ринку затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 307 від 14.03.2018, зі змінами (далі - Правила ринку).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про врегулювання небалансів.
Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про ринок електричної енергії» обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі. Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором (ч. 5 ст. 70 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Відповідно до п. 1.1.2, п. 1.3.2 Правил ринку договір про врегулювання небалансів електричної енергії - договір, відповідно до якого суб`єкт господарювання набуває статусу учасника ринку та здійснюється врегулювання небалансів електричної енергії. Для суб`єктів господарювання, визначених у п. 1.2.1 Правил ринку (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії є укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з ОСП, що є договором приєднання, типова форма якого наведена в додатку 1 до цих Правил; учасники ринку укладають договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання до договору.
Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач подав позивачу заяву від 18.07.2022 про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії, у якій надано письмову згоду на приєднання до умов договору.
Позивач листом № 01/29697 від 18.07.2022 підтвердив акцептування заяви і приєднання відповідача до договору; таким чином, між позивачем і відповідачем укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 18.07.2022 з ідентифікатором № 2309-01024 (далі - договір).
У спірний період діяла редакція договору від 01.07.2024 затвердженій наказом НЕК «Укренерго» № 360 від 24.06.2024.
Відповідно до п. 1.1 договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. 
Згідно з п. 1.2 договору на підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ. 
Згідно з п. 10.1, 10.3 договору цей договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення Регулятором змін до типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії, який є додатком 1 до Правил ринку. Договір зі змінами оприлюднюється на вебсайті ОСП.
Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов законодавства та укладеного між сторонами договору не оплатив надані позивачем послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за січень 2025 року, травень - вересень 2025 року, листопад 2025 року у розмірі 151.930.578,74 грн та за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані 5.341.806,41 грн інфляційних втрат, 1.479.196,82 грн 3% річних.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до п. 1.3 договору за цим договором СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.
Згідно з п. 1.4 договору ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018.
Відповідно до п. 1.5 договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку. 
Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством.
За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії.
Згідно з п. 2.2 договору порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку. 
Відповідно до п. 3.5 договору СВБ зобов`язана нести фінансову відповідальність перед ОСП за врегулювання небалансу електричної енергії, спричиненого цією СВБ або учасниками ринку, які входять до балансуючої групи СБВ.
Пунктом 5.1 договору передбачено, що формування ОСП декадних звітів СВБ, місячних звітів СВБ, позапланових звітів СВБ, звітів про коригування, забезпечення СВБ коштів на рахунку ескроу СВБ відповідно до них, формування актів та списання ОСП коштів з рахунків ескроу СВБ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП здійснюється відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку та цим договором.
Відповідно до п. 5.6 договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.
Згідно з п. 7.7.1 Правил ринку для забезпечення розрахунків з учасниками ринку, АР формує три декадні звіти та один місячний звіт для кожного розрахункового місяця.
Декадні звіти відповідним учасникам ринку формуються АР на четвертий робочий день після останнього дня цієї декади.
Місячні звіти відповідним учасникам ринку формуються АР на одинадцятий день місяця, наступного за розрахунковим місяцем.
Відповідно до п. 7.3.2 Правил ринку для формування місячного звіту СВБ АКО на дев`ятий день місяця, наступного за розрахунковим, надає АР сертифіковані дані комерційного обліку за розрахунковий місяць.
АР через СУР, на одинадцятий календарний день місяця, наступного за розрахунковим, формує місячний звіт СВБ та надсилає на електронну адресу СВБ повідомлення про формування місячного звіту СВБ.
СВБ зобов`язана впродовж двох робочих днів з дня отримання повідомлення про формування місячного звіту СВБ забезпечити на рахунку ескроу СВБ наявність коштів, вільних від інших зобов`язань з оплати поточної заборгованості СВБ та погашення простроченої заборгованості СВБ в обсязі, достатньому для оплати СВБ небалансів відповідно до місячного звіту СВБ.
З урахуванням даних місячного звіту СВБ оформлюється акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів у порядку, встановленому договором про врегулювання небалансів електричної енергії.
АР о 08:00 на третій робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту СВБ перераховує з рахунку ескроу СВБ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП кошти в обсязі, достатньому для оплати СВБ небалансів відповідно до Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів.
Якщо за результатами місячного звіту СВБ має відбутись списання для АР (нарахування для СВБ), АР на четвертий робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту СВБ перераховує з рахунку зі спеціальним режимом використання ОСП кошти на рахунок СВБ відповідно до акта купівлі-продажу небалансів електричної енергії.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору та п. 7.7.1. Правил ринку в системі MMS були сформовані звіти коригування СВБ на оплату на загальну суму 151.930.578,74 грн, а саме:
1) 26.09.2025 звіт коригування за лютий 2025 року на суму 654.986,60 грн;
2) 23.07.2025 звіт коригування за травень 2025 року на суму 294.503,60 грн;
3) 19.12.2025 звіт коригування за травень 2025 року на суму 46.587,82 грн;
4) 28.08.2025 звіт коригування СВБ за червень 2025 року на суму 3.133.244,74 грн;
5) 24.09.2025 звіт коригування СВБ за липень 2025 року на суму 1.534.068,52 грн;
6) 29.10.2025 звіт коригування СВБ за серпень 2025 року на суму 25.562,17 грн;
7) 27.11.2025 звіт коригування СВБ за вересень 2025 року на суму 3.316.251,20 грн;
8) 30.11.2025 місячний звіт за листопад 2025 року на суму 142.925.374,10 грн.
Згідно з п. 5.9 договору ОСП формує та направляє акт купівлі-продажу (далі - акт) до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. 
Підписання акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом)), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та розміщений у мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/, або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою акта (у разі неможливості підпису в електронній формі).
Сторонами має бути забезпечена можливість здійснення електронного документообігу шляхом реєстрації у системі, яка забезпечує функціонування електронного документообігу. 
Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта СВБ розглядає та повертає ОСП один примірник акта, підписаного зі своєї сторони. 
Акт повинен бути підписаний сторонами в один і той самий спосіб. 
У разі незгоди із розрахунками ОСП відповідно до акта СВБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в акті. 
Якщо СВБ протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник акта, то такий акт вважається підписаним СВБ.
Відповідно до п. 5.10 договору СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП примірник підписаного зі своєї сторони акта купівлі-продажу у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладенням КЕП).
З матеріалів справи вбачається, що сторонами підписано в електронному вигляді з накладенням КЕП наступні акти: 
акт коригування № СВБ_К_04_2025_02_2309 від 26.09.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_02_2309 від 28.02.2025 та акту коригування № СВБ_К_03_2025_02_2309 від 25.04.2025 на суму 654.986,60 грн;
акт коригування № СВБ_К_03_2025_05_2309 від 23.07.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_05_2309 від 31.05.20225 на суму 294.503,60 грн;
акт коригування № СВБ_К_04_2025_05_2309 від 19.12.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_05_2309 та акту коригування № СВБ_К_03_2025_05_2309 від 23.07.2025 на суму 46.587,82 грн;
акт коригування № СВБ_К_03_2025_06_2309 від 28.08.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_06_2309 від 30.06.2025 на суму 3.133.244,74 грн;
акт коригування № СВБ_К_03_2025_07_2309 від 24.09.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_07_2309 від 31.07.2025 на суму 1.534.068,51 грн;
акт коригування № СВБ_К_03_2025_08_2309 від 29.10.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_08_2309 від 31.08.2025 на суму 25.562,17 грн;
акт коригування № СВБ_К_03_2025_09_2309 від 27.11.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_09_2309 від 30.09.2025 на суму 3.316.251,20 грн;
акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_11_2309 від 30.11.2025 на суму 142.925.374,10 грн.
В подальшому між сторонами підписано в електронному вигляді з накладенням КЕП акт коригування № СВБ_К_04_2025_09_2309 від 24.04.2026 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_09_2309 та акту коригування № СВБ_К_03_2025_09_2309 від 27.11.2025 на суму 2.596.402,06 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення умов договору не виконав зобов`язання по сплаті небалансів електричної енергії у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем за період січень 2025 року, травень - вересень 2025 року, листопад 2025 року, яка на момент звернення позивача з позовом до суду становила 151.930.578,74 грн.
Проте, відповідачем подано платіжну інструкцію № 0000006670 від 16.04.2026, яка свідчить, що відповідач перерахував позивачу кошти в розмірі 654.986,60 грн, в «призначенні платежу» вказано - повернення за електричну енергію для врегулювання небалансів, СВБ_К_04_2025_02_2309, 2025_02 зг. дог. 2309-01024 від 18.07.2022.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 13.05.2026 між позивачем та відповідачем складено акт зарахування зустрічних однорідних вимог згідно договору № 2309-01024 від 18.07.2022 та договору № 2309-04090 від 08.08.2025, згідно якого сторони на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України дійшли згоди про припинення зобов`язання за вказаними правочинами у розмірі 69.138.487,56 грн.
При цьому позивач вказує на те, що з урахуванням наведеного акту зарахування зустрічних однорідних вимог є припиненими зобов`язання відповідача згідно договору № 2309-01024 від 18.07.2022 щодо сплати 26.074.140,05 грн заборгованості за:
актом коригування № СВБ_К_04_2025_05_2309 від 19.12.2025 на суму 46.587,82 грн;
актом коригування № СВБ_К_03_2025_05_2309 від 23.07.2025 на суму 294.503,60 грн;
актом коригування № СВБ_К_03_2025_06_2309 від 28.08.2025 на суму 3.133.244,74 грн;
актом коригування № СВБ_К_03_2025_07_2309 від 24.09.2025 на суму 1.534.068,51 грн;
актом коригування № СВБ_К_03_2025_08_2309 від 29.10.2025 на суму 25.562,17 грн;
актом коригування № СВБ_К_04_2025_09_2309 від 24.04.2026 (до акту коригування від 27.11.2025 № СВБ_К_03_2025_09_2309) на суму 2.596.402,06 грн; 
актом купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_11_2309 від 30.11.2025 в частині на суму 18.443.771,15 грн.
Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. 
Статтею 601 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). 
Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:
1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);
2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);
3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Виходячи з приписів наведених норм, зарахування представляє собою спосіб припинення зобов`язання та можливе за наявності умов їх зустрічності та однорідності, настання строків виконання зобов`язання, а також відсутності між сторонами спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.
Слід зазначити, що сторонами не заперечується, що правочин відповідає наведеним умовам, що ставляться до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (у сторін виникли зустрічні вимоги, ці вимоги є однорідними та строк їх виконання настав).
Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.
Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.
Надані докази свідчать про відсутність предмету спору, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 26.729.126,65 грн (654.986,60 грн + 26.074.140,05 грн) основного боргу.
В іншій частині заяви відповідача про закриття провадження у справі не підлягають задоволенню, оскільки з поданих відповідачем платіжних інструкцій вбачається, що здійснені оплати згідно вказаних в них призначень платежу не стосуються спірного періоду, що є предметом спору у даній справі. 
Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Посилання відповідача на те, що відповідач може сплачувати позивачу вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунку із спеціальним режимом та за наявності коштів, що надійшли від учасників балансуючого ринку, на такому рахунку, а тому в діях відповідача відсутня вина як складовий елемент господарсько-правової відповідальності, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках.
Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі.
З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.
У постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 910/6636/22 зазначено, що з наведеної статті закону вбачається, що її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором.
Також у вказаній справі Верховний Суд спростовуючи твердження скаржника, що прострочення виникло не з його вини, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників, зазначив, що наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до споживача пені за прострочення в оплаті отриманої електричної енергії, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат (постанова Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 903/918/19).
За наведених обставин, відсутні й підстави стверджувати про обрання позивачем неналежного способу захисту його порушених прав з огляду на заявлення ним вимоги про стягнення заборгованості без конкретизації рахунку, з якого така заборгованість підлягатиме стягненню, адже така вимога не суперечить ні нормам статті 16 ЦК України та статті 20 ГПК України, ні нормам наведеної статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії».
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті небалансів електричної енергії за договором в повному обсязі не подано.
Твердження позивача про те, що заборгованість становить 126.936.436,39 грн (145.380.207,54 грн - 18.443.771,15 грн) з посиланням на акт коригування № СВБ_К-03_2025_11_2309 від 28.01.2026 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_11_2309 від 30.11.2025 на суму 145.380.207,54 грн не відповідають дійсності та не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем не було збільшено розмір позовних вимог з урахуванням акту коригування № СВБ_К-03_2025_11_2309 від 28.01.2026 на суму 145.380.207,54 грн, а тому вимоги позивача розглядається судом з урахуванням акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_11_2309 від 30.11.2025 на суму 142.925.374,10 грн.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 124.443.771,95 грн основного боргу за листопад 2025 року (142.925.374,10 грн - 18.443.771,15 грн).
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 719.849,14 грн, яка ґрунтується на акті коригування № СВБ_К_03_2025_09_2309 від 27.11.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_09_2309 від 30.09.2025 на суму 3.316.251,20 грн суд відзначає, що сторонами 24.04.2026 було складено акт коригування № СВБ_К_04_2025_09_2309 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_09_2309 та акту коригування № СВБ_К_03_2025_09_2309 від 27.11.2025 на суму 2.596.402,06 грн.
Отже, позивачем належними засобами доказування не доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем щодо несплати небалансів електричної енергії на суму 719.849,14 грн (3.316.251,20 грн - 2.596.402,06 грн), тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті вартості небалансів електричної енергії, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 5.341.806,41 грн інфляційних втрат, 1.479.196,82 грн 3% річних.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Умовами договору не визначено інший розмір процентів.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.
Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.
Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: 
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; 
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19. 
Перевіривши здійснені позивачем розрахунки сум інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 1.471.623,61 грн 3% річних та 5.315.583,09 грн інфляційних втрат обґрунтовані та підлягають задоволенню.
В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в позові слід відмовити, оскільки вони нараховані за актом коригування № СВБ_К_03_2025_09_2309 від 27.11.2025 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_09_2309 від 30.09.2025 на суму боргу в розмірі 3.316.251,20 грн без врахування акту коригування № СВБ_К_04_2025_09_2309 від 24.04.2026 до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів № СВБ_02_2025_09_2309 та акту коригування № СВБ_К_03_2025_09_2309 від 27.11.2025. згідно якого заборгованість становить 2.596.402,06 грн.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). 
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Акціонерного товариства «Енергетична компанія України» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд розглянувши подане відповідачем клопотання про відстрочення виконання рішення суду на один рік відзначає наступне
Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.
Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.
При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.
Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.
Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.
Обґрунтовуючи подану заяву відповідач зазначає, що НЕК «Укренерго» не може спрямувати на виконання рішення у даній справі кошти, для яких Регулятор у структурі тарифу визначив інші напрямки витрат. Передбачені структурою тарифу кошти одночасно не перебувають у розпорядженні НЕК «Укренерго», а мають бути отримані і витрачені за визначеними напрямками протягом 12 місяців, за умови 100% оплати послуг користувачами послуг - учасниками ринку електроенергії. Невідкладне стягнення з НЕК «Укренерго» витрат, джерела покриття яких не передбачені, дестабілізує його фінансовий стан, ставить під загрозу його розрахунки з контрагентами і негативно впливає на роботу енергетичної інфраструктури України. НЕК «Укренерго» - акціонерне товариство зі 100% акцій у власності держави, що належить до сфери управління Міністерства енергетики України. Наголошує, що НЕК «Укренерго» є єдиним підприємством в Україні, що виконує функції оператора системи передачі (ОСП) - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1, ст. 33, абз. 2 п. 8 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 2.2 Статуту НЕК «Укренерго»). Відповідач зазначає, що численні пошкодження об`єктів Об`єднаної енергетичної системи України внаслідок бойових дій та терористичних актів країни-агресора вимагають додаткових витрат НЕК «Укренерго» для аварійних ремонтних робіт і відновлення енергопостачання, що є критично важливим, особливо в умовах опалювального періоду, для недопущення гуманітарної катастрофи всеукраїнського маштабу. 
За наведених обставин відстрочення виконання рішення суду для відповідача в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання судового рішення, а відповідною заявою він лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити у майбутньому повне виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем.
За таких обставин, суд дійшов висновку про достатню винятковість наведених обставин для застосування визначеної ст. 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення про стягнення коштів за неналежне виконання договору, а тому вважає з огляду на наявність заперечень з боку позивача можливим відстрочити виконання даного рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2026 у справі № 910/150/26 на шість місяців, тобто до 26.11.2026.
Таким чином, клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі № 910/150/26 підлягає задоволенню частково.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 26.729.126,65 грн основного боргу закрити.

3. Стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Петлюри Симона, 25; код ЄДРПОУ 00100227) на користь Акціонерного товариства «Енергетична компанія України» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; код ЄДРПОУ 32984271) 124.443.771 (сто двадцять чотири мільйони чотириста сорок три тисячі сімсот сімдесят одну) грн. 95 коп. основного боргу, 5.315.583 (п`ять мільйонів триста п`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн. 09 коп. інфляційних втрат, 1.471.623 (один мільйон чотириста сімдесят одну тисячу шістсот двадцять три) грн. 61 коп. 3% річних, 927.194 (дев`ятсот двадцять сім тисяч сто дев`яносто чотири) грн. 19 коп. витрат по сплаті судового збору, відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/150/26 від 26.05.2026 до 26.11.2026.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 26.06.2025.

Суддя	В.В.Сівакова