Справа № 642/4361/26
Провадження № 1-кп/642/484/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026221220000281 від 10.03.2026, відносно  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною вищою освітою, вдівця, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.03.2026 Холодногірським районним судом м. Харкова за ч.1, 2 ст.307 до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вимоги ст. 1291 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства. 
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від 05.05.2023 (справа №642/1340/23, провадження № 3/642/626/23), яка набрала законної сили 16.05.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Усвідомлюючи факт притягнення до адміністративної відповідальності, у судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про час та день розгляду вказаної справи був повідомлений належним чином.
Не зважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою невиконання вказаного рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 1291 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 24.06.2023, о 08 годині 44 хвилин, ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, з ознаками наркотичного сп`яніння, керував транспортним засобом «Mitsubishi Carisma», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та рухався по пров. Алуштинському, 11, в м. Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 030510 від 24.06.2023, за ч. 5 ст. 126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 030511 від 24.06.2023, за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Так, ОСОБА_4 , діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Також, ОСОБА_4 , відчуваючи безкарність за раніше вчинений злочин, вчинив новий злочин проти правосуддя.
Встановлено, що постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 11.07.2023(справа №642/1692/23, провадження № 3/642/787/23), яка набрала законної сили 24.07.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Усвідомлюючи факт притягнення до адміністративної відповідальності, у судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про час та день розгляду вказаної справи був повідомлений належним чином.
Також встановлено, що постановою судді Жовтневого районного суду
м. Харкова ОСОБА_8 від 28.08.2024 (справа № 639/2848/23, провадження № 3/639/1193/23), яка набрала законної сили 08.09.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 10 (десять) років. Усвідомлюючи факт притягнення до адміністративної відповідальності, у судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про час та день розгляду вказаної справи був повідомлений належним чином. 
Крім того, постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 від 16.08.2023 (справа № 642/3685/23, провадження № 3/642/1345/23), яка набрала законної сили 29.08.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 10 (десять) років. Усвідомлюючи факт притягнення до адміністративної відповідальності, у судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про час та день розгляду вказаної справи був повідомлений належним чином.
Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, з метою невиконання вказаного рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 1291 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 11.09.2023, о 09 годині 29 хвилин, ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, з ознаками наркотичного сп`яніння, керував транспортним засобом «Mitsubishi Carisma», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та рухався по вул. Холодногірській, 11, в м. Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 605968 від 11.09.2023, за ч. 5 ст. 126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 605964 від 11.09.2023, за ч. 3 ст. 130 КУпАП, 
Так, ОСОБА_4 , діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанов судів, що набрали законної сили.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що в його володінні перебуває автомобіль «Mitsubishi Carisma», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , за допомогою якого він пересувається по м. Харкову. Перебуваючи за кермом даного автомобіля та керуючи ним, він неодноразово зупинявся працівниками поліції за керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Йому було достеменно відомо, що 05.05.2023 року постановою судді Холодногірського районного суду м. Харкова його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Не зважаючи на заборону керування транспортними засобами він продовжував ним керувати. Неодноразово на протязі 2023 року він притягувався постановами судів до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП та накладалися адміністративні стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років. Не зважаючи на те, що його було позбавлено права керування, він продовжував керувати транспортним засобом.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів кримінального провадження.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст.382 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є вдівцем, на утриманні неповнолітніх дітей не має ( ІНФОРМАЦІЯ_3 у тримісячному віці помер син ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , через короткий проміжок часу ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його дружина ОСОБА_11 ), не працює, є інвалідом ІІ групи, має на утриманні батьків-пенсіонерів, батько має ІІІ групу інвалідності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, має постійне місце реєстрації та проживання. 
Відповідно до ч. 1 ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Згідно правової позиції Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання у виді позбавлення волі, але в силу вимог ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом визначеного судом випробувального строку не скоїть нового правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, зобов`язавши засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цьому органу про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки, на думку суду, саме таке покарання, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо без ізоляції останнього від суспільства, так як  ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, має постійне місце реєстрації та проживання,  є інвалідом ІІ групи, вдівець, ( ІНФОРМАЦІЯ_3 у тримісячному віці помер син ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , через короткий проміжок часу ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його дружина ОСОБА_11 ), має на утриманні батьків-пенсіонерів, батько має ІІІ групу інвалідності, також обвинувачений зобов`язався в подальшому дотримуватись бездоганної поведінки, враховуючи те, що будь-яких наслідків від злочину не наступило, крім того, прямої (дійсної) шкоди внаслідок вчинення злочину завдано не було, відсутність обтяжуючих вину обставини.
Крім того, беручи до уваги, що ОСОБА_4 засуджений 16.03.2026 Холодногірським районним судом м. Харкова, а злочин, що є предметом даного судового розгляду, був скоєний ним до ухвалення зазначеного вироку, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, керуючись ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до правового висновку, який викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №199/1496/17 (провадження №51-2631 кмо19), якщо особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку статті 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно частини 4 статті 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами статті 75 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся. 
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні. 
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більшим суворим покаранням за вироком Холодногірського районного суду м. Харкова від 16.03.2026, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3.не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався. 
Речові докази у справі: копії матеріалі справ про адміністративні правопорушення № 642/1340/23, 642/1692/23, 642/3685/23, 642/5541/23, 639/2848/23, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження- залишити на зберіганні в цих матеріалах. 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1