ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2026 р. справа № 300/3960/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Облуговуючого кооперативу "Кардамон" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Тугай І.М. в інтересах Облуговуючого кооперативу "Кардамон" (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - відповідач-1), Державної податкової служби України (далі - відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення від 13.03.2025 №2808 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, зобов`язання поновити реєстрацію платника податку на додану вартість.
Адміністративний позов обґрунтований тим, що позивачу надійшло повідомлення від 13.03.2025 про анулювання реєстрації кооперативу, як платника податку на додану вартість, яке здійснено за рішенням контролюючого органу №2808 від 13.03.2025 відповідно до п.п. «г» п. 184.1 ст. 184 ПК України - особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/ придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. ОК «КАРДАМОН» не погоджується з прийнятим рішенням відповідача та вважає його протиправним, оскільки датою реєстрації позивача платником ПДВ є 01.02.2024, таким чином дванадцятим послідовним податковим місяцем поспіль після 01.02.2024 є січень 2025 року. Позивачем за звітний податковий місяць – січень 2025 року було подано податкову декларацію з податку на додану вартість № 9038690082 від 20.02.2025 (квитанція про отримання № 2 від 20.02.2025) з показниками в рядку з кодом 10.1 - 0 грн. Однак, в результаті вчасного виявлення неправильного заповнення Декларації, складено та подано 24.02.2025 уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за № 9041052782 (квитанція про отримання № 2 від 24.02.2025) з показниками в рядку з кодом 10.1 - 533877 грн. Відтак, позивач виконав вимоги діючого Податкового Кодексу України, а саме подав контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість, яка свідчить про придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового кредиту в сумі 533877грн, протягом 12 послідовних податкових місяців. На підставі вищевикладеного, на думку представника позивача, ОК «КАРДАМОН» не підпадає під визначення умов анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, встановлених п. 184.1 ст. 184 ПКУ, зокрема п.п. «г» п. 184.1 ст. 184 ПКУ, а тому оскаржуване рішення прийняте контролюючим податковим органом помилково і підлягає скасуванню.
26.06.2025 від відповідача-1 надійшов відзив на позов, мотивований тим, що контролюючим органом винесено оспорюване рішення на підставі довідки від 06.03.2025 №536/09-19-04-01/45325916 про результати аналізу даних АІС «Податковий блок» щодо подання позивачем з лютого 2024 року по січень 2025 року декларацій з ПДВ , що свідчить про відсутність постачання/придбання товарів , здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. Відповідач вказав, що обов`язковою умовою для прийняття рішення про анулювання реєстрації є нездійснення платником ПДВ господарської діяльності щодо укладання правочинів, які оподатковуються ПДВ. 
Також зазначив, що анулювання реєстрації платника ПДВ за рішенням податкового органу на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України можливе за умов неподання або подання з нульовими показниками декларації протягом 12 послідовних податкових місяців. Відповідні обставини мають підтверджуватись, як самими деклараціями з ПДВ, так і довідкою про їх подання/неподання та/або реєстром податкових декларацій. Просив у задоволенні позову відмовити.
Відповідачем-2 30.06.2025 подано до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким ДПС проти позову заперечує. Представник відповідача-2 зазначив, що позивач з 25.12.2022 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області. Згідно з даними ДПС основним видом діяльності ОК «Кардамон» є "81.10 Комплексне обслуговування об`єктів". На підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України відповідачем-1 прийнято рішення від 13.03.2025 № 2802 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ОК «Кардамон», у пункті 2 якого вказано, що платник ОК «Кардамон» подавав податкові декларації з податку на додану вартість за податкові періоди лютий-грудень 2024 року та січень 2025 року, з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів(послуг), здійснених з метою формування сум податкових зобов`язань та податкового кредиту. Згідно з даними ЄРПН за період з 01.02.2024 по 31.01.2025 ОК «Кардамон» не здійснював реєстрацію в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування щодо постачання товарів(послуг). З урахуванням викладеного, представник відповідача – 2 вважає, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийнято рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ ОК «Кардамон» з дотриманням вимог підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Податкового кодексу України. Також відповідач -2 вказав, що позов не містить правові вимоги щодо протиправності дій чи рішень ДПС України, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в оскаржуваній частині. У задоволенні позову просив відмовити.
Позивач 04.07.2025 надав до суду відповдь на відзив, обґрунтовану, зокрема тим, що пунктом 5.2. Положення № 1130 встановлено, що при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Податкового кодексу України (підпункт «г» пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що: не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого, ніж перший день календарного місяця; - включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації. Отже, для анулювання реєстрації платником ПДВ визначальним є факт неподання декларацій або подання таких декларацій з нульовими показниками саме за останні 12 послідовних податкових місяців. На дату прийняття оскаржуваного рішення від 13.03.2025 платником податку було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2025 року з уточнюючим розрахунком, який зареєстрований у податковому органі 24.02.2025 о 12.57год., реєстраційний номер 9041052782, до якого включено суми за операціями з ПДВ в 2024 році, які підтверджені первинними документами про наявність у позивача обсягів постачання товарів у звітний період, відображених у рядку з кодом 10.1 розділу ІІ «Податковий кредит» з показниками - 533 877 грн. Вважає, що відповідачі, діючи необґрунтовано, не надали оцінку зазначеній податковій декларації, не перевірили наявність у позивача задекларованих операцій. Отже, у податкового органу були відсутні, визначені у п.п. «г» п.184.1 ст.184 ПК України підстави для прийняття рішення про анулювання платника ПДВ - ОК «КАРДАМОН». За наведених мотивів, на думку представника позивача, оскаржуване рішення ДПС слід визнати протиправним та скасувати.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 
На підставі розпорядження керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 за № 605, відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 23.03.2026 № 11 та на виконання частини 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 300/3960/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 адміністративна справа №300/3960/25 передана для розгляду головуючому судді Гомельчуку С.В.
Ухвалою суду від 03.04.2026 прийнято до розгляду адміністративну справу №300/3960/25. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
28.05.2026 відповідачем -2 надано суду судову практику, яка, на думку представника ДПС, релевантна до даних правовідносин.
Суд, розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, встановив таке.
Облуговуючий кооператив "Кардамон" зареєстрований як юридична особа та з 01.02.2024 є платником податку на додану вартість.
За звітний податковий місяць – січень 2025 року ОК «КАРДАМОН» подано податкову декларацію з податку на додану вартість № 9038690082 від 20.02.2025 (квитанція про отримання № 2 від 20.02.2025) з показниками в рядку з кодом 10.1 - 0 грн.
У результаті виявлення неправильного заповнення Декларації позивачем складено та подано 24.02.2025 уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за № 9041052782 (квитанція про отримання № 2 від 24.02.2025) з показниками в рядку з кодом 10.1 - 533877 грн.
13.03.2025 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області прийняло рішення № №2808 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ОК"Кардамон на підставі довідки від 06.03.2025 №536/09-19-04-01/45325916 про результати аналізу даних АІС «Податковий блок» .
Підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача, як платника ПДВ, є те, що платник з 01.02.2024 до 31.01 2025 подавав податкові декларації з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій – 0 грн. (а.с.27).
Не погоджуючись із прийнятим рішенням та вважаючи його протиправним, позивач, в інтересах якого діє представник, звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з п.п. 49.2, 49.4 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Підпунктом 49.18.1 п.49.18 ст. 49 ПК України передбачено, що податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.203.1. ст. 203 ПК України).
За нормами п. 180.1 ст. 180 ПК України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено; 4) особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи; 5) особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном. Для цілей оподаткування господарські відносини між управителем майна з власної господарської діяльності та його діяльності з управління майном прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Норми цього підпункту не поширюються на управителів майна, які здійснюють управління активами інститутів спільного інвестування, фондів банківського управління, фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону; 6) особа, що проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 243 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством; 7) особа, що уповноважена вносити податок з об`єктів оподаткування, що виникають внаслідок поставки послуг підприємствами залізничного транспорту з їх основної діяльності, що перебувають у підпорядкуванні платника податку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 8) особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов`язаний з виконанням угоди про розподіл продукції.
Процедура анулювання реєстрації платника податку на додану вартість регулюється розділом V Податкового кодексу України та Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130.
Згідно із пунктом 184.1 статті 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо:
а) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку протягом попередніх 12 місяців, подала заяву про анулювання реєстрації, якщо загальна вартість оподатковуваних товарів/послуг, що надаються такою особою, за останні 12 календарних місяців була меншою від суми, визначеної статтею 181 цього Кодексу, за умови сплати суми податкових зобов`язань у випадках, визначених цим розділом;
б) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, прийняла рішення про припинення та затвердила ліквідаційний баланс, передавальний акт або розподільчий баланс відповідно до законодавства за умови сплати суми податкових зобов`язань із податку у випадках, визначених цим розділом;
в) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість;
г) особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту;
ґ) установчі документи будь-якої особи, зареєстрованої як платник податку, визнані рішенням суду недійсними;
д) господарським судом винесено ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута;
е) платник податку ліквідується за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб`єкта господарювання) або особу звільнено від сплати податку чи її податкову реєстрацію анульовано (скасовано, визнано недійсною) за рішенням суду;
є) фізична особа, зареєстрована як платник податку, померла, її оголошено померлою, визнано недієздатною або безвісно відсутньою, обмежено її цивільну дієздатність;
з) припинено дію договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції (для платників податку, зазначених у підпунктах 4,5 і 8 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) або закінчився строк, на який утворено особу, зареєстровану як платник податку.
Пунктом 184.2 статті 184 ПК України визначено, що анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті «а» пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах «б»-«з» пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.
Постановою КМУ від 14.11.2014 № 1130 затверджено Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість (далі - Положення № 1130), яким визначається порядок: реєстрації платників податку на додану вартість; анулювання реєстрації платників податку на додану вартість; ведення реєстру платників податку на додану вартість (далі - Реєстр); присвоєння індивідуального податкового номера платника податку на додану вартість; оприлюднення даних з Реєстру; перереєстрації платників податку на додану вартість; ведення документації при реєстрації / анулюванні реєстрації платників податку на додану вартість; формування і надання витягів та довідок з Реєстру.
Підпунктом «г» п. 5.1. Положення № 1130 встановлено, що реєстрація діє до дати анулювання, яке відбувається у випадках, визначених пунктом 184.1 статті 184 розділу V Кодексу, якщо: особа, зареєстрована як платник ПДВ, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає до контролюючого органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.
За приписами пункту 5.2 Положення № 1130 при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт «г» пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що:
не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого ніж перший день календарного місяця;
включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.
Анулювання реєстрації здійснюється шляхом виключення платника ПДВ з Реєстру.
Пунктом 5.5 Положення № 1130 визначено, що анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти «б» - «з» пункту 5.1 цього розділу).
Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.
Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, зокрема: довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу).
Пунктом 5.6 Положення № 1130 визначено, що за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.
За змістом п. 5.10 Положення № 1130 рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду. Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.
Контролюючий орган, який прийняв самостійне рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації.
Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу оформляється за формою № 6-РПДВ. Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником (заступником керівника або уповноваженою особою) контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов`язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.
Дата підписання рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ вважається днем прийняття такого рішення. Рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у день підписання реєструються у журналі обліку рішень про анулювання реєстрації платників ПДВ за формою № 6-РЖ. Номер рішення відповідає порядковому номеру запису в цьому журналі.
Один примірник рішення зберігається в контролюючому органі, який прийняв рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Документи чи копії документів, на підставі яких контролюючий орган прийняв рішення про анулювання реєстрації, мають бути додані до цього примірника рішення.
Аналіз наведених норм права у їх сукупності дає можливість дійти висновку, що обов`язковою умовою для прийняття контролюючим органом рішення щодо анулювання реєстрації платника податків є не здійснення платником податків господарської діяльності щодо укладання правочинів, які оподатковуються ПДВ, що тягне за собою не подання відповідних декларацій або їх подання з нульовими відомостями.
Водночас слід врахувати, що конструкція підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України передбачає наявність пасивної поведінки суб`єкта господарювання щодо ведення протягом 12 послідовних податкових місяців господарської діяльності.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 380/8687/20.
Тобто, анулювання реєстрації платника податку за рішенням податкового органу на підставі п.п. «г» п.184.1 ст.184 ПК України можливе за умов неподання платником податку на додану вартість декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або подання такої декларації з податку на додану вартість з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.
Такі обставини мають підтверджуватись як самими деклараціями з податку на додану вартість, так і довідкою про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстром (переліком) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях.
Тотожний висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 05.11.2018 у справі № 820/2294/16, від 16.04.2020 у справі № 826/876/17.
Як встановлено судом, підставою для прийняття рішення №2808 від 13.03.2025 про анулювання реєстрації позивача, як платника ПДВ контролюючий орган зазначив п.п. "г" п. 184.1 ст. 184 ПК України, а саме платник подає податкові декларації з податку на додану вартість протягом періоду з 01.02.2024 до 31.01.2025 з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.
У свою чергу, позивач посилається на фактичне здійснення господарської діяльності та придбання/продаж послуг/товарів з метою формування податкового зобов`язання та кредиту; до матеріалів справи долучено первинну документацію за господарськими операціями з контрагентами.
Так, як вбачається з матеріалів справи, за оспорюваний період, на підтвердження проведення господарських операцій, здійснених з метою формування податкового зобов`язання/податкового кредиту, у позивача наявні, зокрема такі первинні документи, а саме: товарно- транспортна накладна від 16.08.2024 №ВР0082483, видаткова накладна від 16.08.2024 №43084 на суму 667324, 63 грн, видаткова накладна від 24.07.2024 №63508 на суму 30449,50 грн, товарно-транспортна накладна від 16.08.2024 № ВР0082483, видаткова накладна від 22.08.2024 №0824484, рахунок на оплату по замовленню № 0824484 від 21.08.2024 на суму 1399,99 грн, видаткова накладна № 44004 від 23.08.2024 на суму 669643,22 грн, товарно-транспортна накладна від 23.08.2024 №ВР0083241, видаткова накладна №44734 від 26.08.2024 на суму 612289,52 грн, товарно-транспортна накладна №ВР0063648 від 28.08.2024, видаткова накладна №95281608 від 30.08.2024 на суму 669521,09 грн, товарно-транспортна накладна №23418070 від 30.08.2024, видаткова накладна № 95287354 від 09.09.2024 на суму 488552,41 грн, товарно-транспортна накладна від09.09.2024 № 23433678, видаткова накладна від 09.09.2024 № 95287684 на суму 120186,01 грн, ТТН від 09.09.202 №2343180, видаткова накладна від 04.09.2024 №9587870 на суму 653435,58 грн, ТТН №23428055 від 04.09.2024, видаткова накладна від 04.09.2024 № 95286759 на суму 20945 грн, ТТН №23434100 від 04.09.2024, видаткова накладна від 10.09.2024 №95291621 на суму 279675,29 грн, ТТН від 10.09.2024 №23434071, видаткова накладна від 10.09.2024 № 95290253 на суму 116088,77 грн, ТТН від 10.09.2024 № 23440280, видаткова накладна від18.09.2024 № 95296861 на суму 123423,76 грн, , ТТН від 18.09.2024 № 23457161, видаткова накладна від 18.09.2024 №95289925 на суму 557813,26 грн, ТТН № 2345542 від 18.09.2024, видаткова накладна від 19.09.2024 №95297602 на суму 559831,51 грн, ТТН №23456296 від 19.09.2024, видаткова накладна від 19.09.2024 №95295677 на суму 65205 грн, ТТН № 23457162 від 19.09.2024, видаткова накладна №95297582 від 19.09.2024 на суму 60858 грн, ТТН №23451376 від 19.09.2024, видаткова накладна №95303103 від 24.09.2024 на суму 665127,02 грн, ТТН від 24.09.2024 №23462296, видаткова накладна № 86033 від 25.09.2024 насуму 5385,56 грн, видаткова накладна №95303737 від 30.09.2024 626744,27 грн, ТТН №23459807 від 30.09.2024, видаткова накладна № 95308487 від 30.09.2024 на суму 44246,26 грн, ТТН №23481233 від 30.09.2024, видаткова накладна №95311313 від 02.10.2024 на суму 260509,50 грн, ТТН від 02.10.2024 №23487260, видаткова накладна № 95311621 від 02.10.2024 на суму 52940,26 грн, ТТН від 02.10.2024 №23485558, видаткова накладна №95315927 від 07.10.2024 на суму 323750,04 грн, ТТН №23490764 від 07.10.2024, видаткова накладна №121631 від 18.12.2024 на суму 8969,05 грн, договори поставки від 01.10.2024 №10/2024-1, від 27.08.2024 № П-2007626/08/24, додаткові угоди до договору поставки від 27.08.2024 № П-2007626/08/24, договір поставки від 16.08.2024 № 717/24-ІФ (а.с.47-104). Всі документи скріплені печатками та підписами уповноважених осіб.
Отже, позивачем, як платником ПДВ, під час перебування в даному статусі, здійснювалась господарська діяльність щодо укладання правочинів, які оподатковуються ПДВ. 
24.02.2025 о 12.57 год позивачем подано до відповідача-1 Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за реєстраційним номером 9041052782, про що свідчить квитанція №2 (а.с.41-46). Уточнюючий розрахунок подано до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року. 
Згідно з п.50.1 ст. 50 ПКУ, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПКУ) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою, чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
З огляду на наведене, суд погоджується із доводами позивача, що станом на день прийняття відповідачем-1 оскаржуваного рішення, контролюючим органом протиправно не було враховано зареєстрований в системі уточнюючий розрахунок до податкової декларації за оскаржуваний період, яким виправлено помилки заначеної декларації, а саме вказано обсяги придбання/постачання товарів у звітний період, відображені у рядку з кодом 10.1 розділу ІІ «Податковий кредит» з показниками - 533 877 грн.
Вказані обставини, на переконання суду, з урахуванням наведених вище обставин справи, спростовують твердження відповідачів про відсутність у позивача, в період з з 01.02.2024 до 31.01.2025 , операцій з постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, а отже й відсутність підстав для анулювання реєстрації платника ПДВ, визначених пп. г п.184.1. ст.184 ПК України.
Суд зазначає, що уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ за звітний період, який наданий позивачем у лютому 2025 року до контролюючого органу, тобто до перевірки податкової декларації, поданої за такий період та до ухвалення оскаржуваного рішення, що не заперечується відповідачами, є однією з форм податкової звітності з податку на додану вартість, тому сформовані у ньому показники мали бути враховані контролюючим органом.
У питанні застосування вищевказаної норми п.50.1. ст. 50 ПК України щодо подання уточнюючого розрахунку наявні висновки Верховного Суду. 
Зокрема, у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №П/811/3309/14 Верховний Суд зробив висновок, що пункт 50.1 статті 50 ПК України не передбачає обмежень щодо виправлення платником податків самостійно виявлених помилок, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, у будь-якому рядку такої декларації. Не міститься таких обмежень і в інших нормах ПК України. Випадком, коли платник податку не може виправити виявлену помилку, є закінчення строків давності, визначених у статті 102 ПК України. 
У постанові від 21 січня 2021 року у справі № 803/1166/17 Верховний Суд також зазначав, що платник податків у разі самостійного виявлення помилок у податковій декларації має право надіслати уточнюючий розрахунок до цієї декларації не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Системний аналіз норм статті 50 ПК України, а також позицій Верховного Суду з питання її застосування, дає підстави для формулювання такого висновку. Зазначена норма ПК України встановлює обов`язок платника податків виправити виявлену помилку, допущену у податковій звітності відповідного періоду, і передбачає альтернативні шляхи його виконання: або (1) шляхом подання уточнюючого розрахунку до такої декларації (у якій допущено помилку), або (2) шляхом уточнення відповідних показників у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені. Право на обрання будь-якого з цих шляхів є обмеженим умовами, встановленими у цій же нормі, зокрема, строком давності у 1095 днів, який обчислюється з останнього дня граничного строку подання податкової декларації, у якій допущено відповідну помилку. Звільнення платника податків від обов`язку подавати уточнені розрахунки до податкових декларацій за попередні податкові періоди стосується випадку, коли виправлення помилки здійснюється шляхом уточнення показників у складі декларації за період, в якому помилки були самостійно виявлені. При цьому пункт 50.1 статті 50 ПК України не передбачає обмежень щодо виправлення платником податків самостійно виявлених помилок, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, у будь-якому рядку такої декларації. Тобто, помилка, допущена в податковій декларації з ПДВ, має бути виправлена у встановлений законом спосіб.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 березня 2023 року у справі №640/7644/20.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не доведено правомірності рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 13.03.2025 №2808 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України поновити реєстрацію платника податку на додану вартість Облуговуючого кооперативу "Кардамон"(код ЄДРПОУ 45325916) з моменту її анулювання, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із поновленням реєстраційного ліміту, облікових даних, записів, стану розрахунків інтегрованої картки та збереженням податкових показників в системі електронного адміністрування податку на додану вартість позивача, які були наявні до прийняття рішення №2808 від 13.03.2025 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, суд зазначає таке.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
За приписами пункту 5.10. Положення № 1130 рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 826/11485/15.
Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності такого рішення актам законодавства, а також у разі скасування судових рішень чи записів у Єдиному державному реєстрі, на підставі яких було прийняте рішення про анулювання реєстрації.
Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за самостійним рішенням контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.
Наведене вище дає підстави для висновку, що внесення відповідних змін до реєстру платників податку на додану вартість є компетенцією Державної податкової служби України, що здійснюється, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Відтак, контролюючий орган згідно із законодавчими нормами зобов`язаний до вчинення таких дій, як внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, на підставі рішення суду про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.
Таким чином, позовна вимога щодо зобов`язання поновлення реєстрації платника податку на додану вартість з моменту її анулювання шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість є належним способом правового захисту та належить до задоволення.
При цьому механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складання податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків визначено Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 (далі - Порядок № 569).
Так, пунктом 3 Порядку № 569 передбачено, що періодичність, структура та формат обміну інформацією і реєстрами платників податку, необхідними для функціонування системи електронного адміністрування податку, визначаються ДПС та Казначейством. Згідно з пунктом 5 цього Порядку, електронні рахунки відкриваються виключно на підставі реєстру платників податку, який ДПС надсилає Казначейству не раніше ніж за один робочий день до дати реєстрації особи платником податку. Казначейство відповідно до вимог ст. 69 ПК України надсилає ДПС повідомлення про відкриття електронного рахунка в день його відкриття. Після надходження такого повідомлення ДПС інформує платника податку про реквізити його електронного рахунка.
Відновлення показників в обліковій картці на рахунку платника податку у системі електронного адміністрування ПДВ, а також надання висновків та документів, які необхідні для повернення коштів, на новостворений рахунок платника податків в системі електронного адміністрування ПДВ належить до повноважень ДПС України.
До того ж, такі повноваження контролюючого органу здійснюються у певній послідовності після дослідження питання стосовно правомірності процедури включення до облікових карток певної інформації щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та операцій, які проводяться з коштами передоплати.
Відповідно до п. 200-1.3 статті 201-1 ПК України у разі внесення за рішенням контролюючого органу або рішенням суду, яке набрало законної сили, до реєстру платників податку на додану вартість змін щодо скасування (відміни) анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, сума УНакл такого платника підлягає перерахунку за звітний (податковий) період, в якому відбулося анулювання реєстрації платника податку, яке скасоване (відмінене).
За змістом п. 200-1.8 статті 200-1 ПК України після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається. Перерахування коштів до бюджету здійснюється на підставі реєстру, який центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника і сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру такий орган перераховує суми податку до бюджету.
Аналіз наведених вище приписів ПК України та Порядку № 569 свідчить про те, що відновлення показників в обліковій картці на рахунку платника податку у системі електронного адміністрування ПДВ (в тому числі реєстраційного ліміту) належить до повноважень Державної податкової служби України. При цьому, такі повноваження контролюючого органу здійснюються у певній послідовності після дослідження питання стосовно правомірності процедури включення до облікових карток певної інформації щодо стану розрахунків платника за податками, зборами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 520/5627/19, від 21.07.2020 у справі № 820/1053/16.
Таким чином, вимога позивача щодо зобов`язання поновлення реєстрації шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із поновленням реєстраційного ліміту, облікових даних, записів, стану розрахунків інтегрованої картки та збереженням податкових показників в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, які були наявні до прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, є ефективним способом захисту та також підлягає задоволенню.
Поміж тим суд враховує, що зобов`язуючи відповідача-2 поновити облікові дані, реєстраційний ліміт, записи та стан рахунків інтегрованої картки в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні до прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, суд не переймає на себе дискреційні повноваження ДПС, оскільки дискреційність повноважень передбачає можливість діяти на власний розсуд, у той же час, як у випадку скасування на підставі рішення суду анулювання реєстрації платником ПДВ Державна податкова служба України безальтернативно протягом трьох робочих днів зобов`язана відновити в СЕА ПДВ облікові дані та записи рахунків інтегрованої картки, реєстраційного ліміту та здійснити перерахунок.
За нормами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи встановлені обставини, перевіривши правову та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що такі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позов слід задовольнити повністю.
Решта доводів та заперечень учасників справи на оцінку спірних правовідносин не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Водночас, судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача належить стягнути за рахунок з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, яким прийнято оскаржуване рішення, документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн відповідно до платіжної інструкції № 91 від 04.06.2025, яка знаходиться в матеріалах справи, 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 13.03.2025 №2808 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - Облуговуючого кооперативу "Кардамон" (код ЄДРПОУ 45325916).
Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8, код ЄДРПОУ 43005393) поновити реєстрацію платника податку на додану вартість Облуговуючого кооперативу "Кардамон" (код ЄДРПОУ 45325916, місто Івано-Франківськ, вулиця Степана Бандери, буд. 62) з моменту її анулювання, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із поновленням реєстраційного ліміту,облікових даних, записів, стану розрахунків інтегрованої картки та збереженням податкових показників в системі електронного адміністрування податку на додану вартість Облуговуючого кооперативу "Кардамон", які були наявні до прийняття рішення №2808 від 13.03.2025 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
Стягнути з Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20 м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 43968084), за рахунок бюджетних асигнувань, на користь Облуговуючого кооперативу "Кардамон" ((код ЄДРПОУ 45325916, місто Івано-Франківськ, вулиця Степана Бандери, буд. 62) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок). 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Гомельчук С.В.