ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року   Справа № 906/60/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Маціщук А.В.
суддя Василишин А.Р.
суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Політуча В.В. 

за участю представників сторін:
прокурора Мельничук Л.О.
позивача Північного офісу Держаудитслужби - не з`явилися
відповідача Комунального некомерційного підприємства "Андрушівська міська лікарня" Андрушівської міської ради - не з`явилися
відповідача фізичної особи-підприємця Чорної Марини Євгенівни - не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Житомирської області від 10.02.2026 р.
постановлене у м. Житомир, повний текст складено 19.02.2026 р.
у справі № 906/60/24 (суддя Шніт А.В.)
за позовом виконувача обов`язків керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби
до відповідачів:
1. Комунального некомерційного підприємства "Андрушівська міська лікарня" Андрушівської міської ради
2. фізичної особи-підприємця Чорної Марини Євгенівни
про визнання недійсним договору про закупівлю та стягнення 287 400,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 10.02.2026 р. у справі № 906/60/24 Господарський суд Житомирської області відмовив у задоволенні позову керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби про визнання недійсним договору про закупівлю № 313, який укладений 12.10.2020 р. Комунальним некомерційним підприємством «Андрушівська центральна районна лікарня» Андрушівської районної ради та фізичною особою – підприємцем Чорною Мариною Євгенівною та про застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з фізичної особи – підприємця Чорної Марини Євгенівни 287400,00 грн. в дохід держави.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Житомирської обласної прокуратури звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням матеріального права - ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України та із порушенням норм процесуального права - ст. ст. 76, 77, 78, 79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, а висновки суду, покладені в основу рішення, не відповідають фактичним обставинам справи.
Вважає, що суд першої інстанції надав правову оцінку відносинам, помилково оцінюючи їх з позиції того, що договір повністю виконаний, а прокурором не доведено ту обставину, що товар поставлений за завищеними цінами, а також не вказано протиправних наслідків укладання та виконання договору. Суд першої інстанції констатував, що ФОП Чорною М.Є. вчинені антиконкурентні узгоджені дії, однак, на думку суду, не доведено, що зміст правочину та мета, з якою він вчинений, завідомо суперечать інтересам держави і суспільства та внаслідок укладення спірних правочинів держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар неналежної якості.
Зауважує, що договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 313 від 12.10.2020 р. укладений за підсумками тендеру, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників, тому такий договір оспорюється з підстав невідповідності вимогам ч. 1 ст. 203, ст. ст. 215, 228 ЦК України, а саме - у зв`язку з його невідповідністю інтересам держави та суспільства, як такий що укладений внаслідок вчинення учасниками закупівлі антиконкурентних узгоджених дій за наявності умислу ФОП Чорної М.Є.
Стверджує, що висновки суду першої інстанції про недоведеність того, що зміст правочину та мета, з якою він вчинений, завідомо суперечать інтересам держави і суспільства, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки договір № 313 від 12.10.2020 р. є протиправним, бо укладений внаслідок вчинення учасниками закупівлі антиконкурентних узгоджених дій, що суперечить вимогам Законів України «Про публічні закупівлі», «Про захист економічної конкуренції» та, відповідно, інтересам держави та суспільства
Доводить, що неправомірна поведінка ФОП Чорної М.Є. на стадії проведення процедури закупівлі та прийняття спірного рішення тендерного комітету, не може мати правомірного наслідку – укладення договору, а недобросовісність дій ФОП Чорної М.Є. доводиться фактичними обставинами справи.
Звертає увагу також, що при ухвалені рішення суд першої інстанції, застосував позицію, викладену в постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, яка уточнила, але не відступила від висновків у постановах від 13.11.2024 у справі № 911/934/23, від 17.10.2024 у справі № 914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Просить рішення Господарського суду Житомирської області від 10.02.2026 р. у справі № 906/60/24 про відмову в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення у справі № 906/60/24 про задоволення позову керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області у повному обсязі.

08.04.2026 р. заступник керівника Житомирської обласної прокуратури подав до Північно-західного апеляційного господарського суду клопотання про зупинення провадження у справі № 906/60/24 до завершення перегляду Великою палатою Верховного Суду справи № 910/20111/23. Натомість в судовому засіданні 28.04.2026 р. прокурор пояснила, що необхідності в розгляді клопотання про зупинення провадження у даній справі немає, оскільки Велика Палата Верховного Суду справу № 910/20111/23, до вирішення якої прокурор просив зупинити провадження даної справи, не прийняла, повернула відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
Колегія суддів встановила, що ухвалою від 08.04.2026 р. у справі № 910/20111/23 Велика Палата Верховного Суду справу № 910/20111/23 за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору і стягнення коштів за касаційною скаргою Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2024 р. в цій справі повернула відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду. Враховуючи повернення Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/20111/23 відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду та заяву прокурора в судовому засіданні, колегія суддів залишає без розгляду клопотання прокурора про зупинення провадження у справі.

Позивач Північний офіс Держаудитслужби, відповідачі Комунальне некомерційне підприємство "Андрушівська міська лікарня" Андрушівської міської ради та фізична особа – підприємець Чорна Марина Євгенівна відзивів на апеляційну скаргу не подали і не забезпечили явку представників у судове засідання 28.04.2026 р., тоді як були повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджено довідками про доставку електронного листа /а.с. 33 у т.2/ та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 45 у т.2/.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача та відповідачів.

Прокурор в судовому засіданні 28.04.2026 р. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задоволити.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.
28.08.2020 р. Комунальне некомерційне підприємство "Андрушівська центральна районна лікарня" Андрушівської районної ради в електронній системі закупівель оприлюднило оголошення про проведення відкритих торгів (UA-2020-08-28-002563-b) за предметом закупівлі "Паливна деревина (дрова)" в кількості 650 метрів кубічних з очікуваною вартістю 300000,00 грн. /а.с. 10 у т.1/.
Згідно з реєстром отриманих тендерних пропозицій участь у відкритих торгах за вищезазначеним оголошенням прийняли 3 учасники фізична особа-підприємець Кучерова Любов Олексіївна із пропозицією 279200,00 грн., фізична особа-підприємець Чорна Марина Євгеніївна із пропозицією 287400,00 грн. та Державне підприємство "Попільнянське лісове господарство" із пропозицією 299500,00 грн. /а.с. 11 у т.1/.
Згідно з протоколом засідання тендерного комітету Комунального некомерційного підприємства "Андрушівська центральна районна лікарня" Андрушівської районної ради про відхилення переможця аукціону з відкритих торгів від 17.09.2020 р., тендерну пропозицію ФОП Кучерової Л.О. відхилено у зв`язку із ненаданням підтвердження права на проведення торгової діяльності (гуртової торгівлі) та у зв`язку з отриманням від цього учасника листа про відмову від підписання договору стосовно даної закупівлі /а.с. 15 – 16 у т.1/.
Відповідно до протоколу тендерного комітету про визначення переможця процедури відкритих торгів та намір укласти договір від 17.09.2020 р. визначено ФОП Чорну М.Є. переможцем торгів та вирішено укласти з переможцем торгів договір /а.с. 17 у т.1/.
12.10.2020 р. Комунальне некомерційне підприємство "Андрушівська центральна районна лікарня" Андрушівської районної ради як замовник та фізична особа-підприємець Чорна Марина Євгеніївна як учасник уклади договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 313 /а.с. 20 – 21 у т.1/, згідно з п. 1.1 якого учасник зобов`язується у жовтні-грудні 2020 року поставити замовникові товари (виконати роботи або надати послуги, зазначені у договорі), а замовник - прийняти і оплатити такі товари (роботи або послуги), а саме - паливну деревину (код 03413000-8) - першої групи (твердих порід) обсягом 480 (чотириста вісімдесят) метрів кубічних; другої групи (сосна, ясень) обсягом 170 (сто сімдесят) метрів кубічних.
Відповідно до п. 3.1 договору ціна цього договору становить 287400,00грн без ПДВ.
Згідно з п. 10.1 договору договір діє з дня підписання його сторонами по 31.12.2020 р.
Договір виконаний повністю ФОП Чорною М.Є. та КНП «Андрушівська ЦРЛ»: 
- за видатковою накладною № 0001 від 13.10.2020 р. поставлено 170,00 м/куб. деревини паливної другої групи (сосна, ясен) на суму 71400,00 грн. без ПДВ /а.с. 22 зв. у т.1/;
- за видатковою накладною № 0003 від 28.10.2020 р. поставлено 200,00 м/куб. деревини паливної другої групи (сосна, ясен) на суму 90000,00 грн. без ПДВ /а.с. 23 зв. у т.1/;
- за видатковою накладною № 0002 від 18.11.2020 р. поставлено 280 м/куб. деревини поливної другої групи (сосна, ясен) на суму 126000,00 грн. без ПДВ /а.с. 24 зв. у т.1/;
- Комунальне некомерційне підприємство "Андрушівська центральна районна лікарня" Андрушівської районної ради оплатила одержану деревину, що підтверджується виписками з рахунків /а.с. 22 – 24 у т.1/.
Відповідно до наказу від 23.12.2020 р. № 4 Андрушівська міська рада Житомирської області змінила засновника комунальних підприємств, установ та закладів міської ради з "Андрушівська районна рада" на "Андрушівська міська рада" та, зокрема, перейменувала Комунальне некомерційне підприємство "Андрушівська центральна районна лікарня" Андрушівської районної ради у Комунальне некомерційне підприємство "Андрушівська центральна районна лікарня" Андрушівської міської ради /а.с. 25 у т.1/.
За інформацією у відкритих джерелах колегією суддів встановлено, що Комунальне некомерційне підприємство "Андрушівська центральна районна лікарня" Андрушівської міської ради змінило назву на Комунальне некомерційне підприємство "Андрушівська міська лікарня" Андрушівської міської ради.
Рішенням Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/93-р/к від 21.08.2023 р. у справі № 103/60/105-рп/к.21 констатовано, що ФОП Кучерова Л.О. та ФОП Чорна М.Є. під час участі в процедурі закупівлі "Паливна деревина", яка проводилася Комунальним некомерційним підприємством "Андрушівська центральна районна лікарня" Андрушівської районної ради, вчинили порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів /а.с. 31 – 39 у т.1/.
За вчинене порушення при проведенні закупівлі до ФОП Кучерової Л.О. та ФОП Чорної М.Є. застосовано відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 68000,00 грн. на кожну.
Прокурор у позові доводить, що дії ФОП Чорної М.Є., які полягають у антиконкурентних діях під час проведення закупівлі паливної деревини та укладенні договору, не відповідають інтересам держави і суспільства, що є підставою для застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 228 ЦК України, визнання на цій підставі недійсним договору та стягнення одержаних в результаті виконання договору коштів в дохід держави.
Підставою реалізації прокурором представницьких функцій згідно зі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" стала усвідомлена пасивна поведінка позивача.
Так, листом Бердичівської окружної прокуратури від 23.11.2023 р. № 50-90-5484вих-23, /а.с. 40 – 41 у т.1/ до Північного офісу Держаудитслужби прокурор проінформував орган виконавчої влади про встановлені порушення у сфері антиконкурентного законодавства та просив повідомити прокуратуру чи вживалися або чи будуть вживатися заходи до усунення відповідних порушень.
Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області листом від 29.11.2023 р. № 260615-17/3400-2023 повідомило прокурора про те, що в Управління відсутні правові підстави вжиття заходів шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору № 313 від 12.10.2020 р. про постачання паливної деревини, який укладено КНП «Андрушівська центральна районна лікарня» Андрушівської районної ради за результатами процедури закупівлі та стягнення з ФОП Чорна М.Є. грошових коштів /а.с. 42 – 43 у т.1/.
Листом від 26.12.2023 р. № 50-90-6078вих-23 Бердичівська окружна прокуратура повідомила Північний офіс Держаудитслужби про направлення прокурором до Господарського суду Житомирської області позовної заяв в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби до ФОП Чорної М.Є. та КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради про визнання недійсним договору про закупівлю та застосування наслідків недійсності правочину /а.с. 51 у т.1/.
Відповідно до норм ст. 2, 5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю, зокрема, є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, дотриманням законодавства про закупівлі.
Контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 р., визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Згідно з підпунктами 3, 4, 9 пункту 4 цього Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії), моніторингу закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.
Згідно з пп. 20 п. 6 вищезазначеного Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.
Отже, Північний офіс Держаудитслужби наділений контрольними повноваженнями як на виявлення відповідних порушень, так і можливостями подальшого реагування на них, а отже - є суб`єктом владних повноважень, уповноваженим державою на захист її інтересів у бюджетній сфері.
Разом з тим, маючи відповідні правомочності для звернення до суду з цим позовом, уповноважений орган надані йому повноваження самостійно не використав – докази про вжиті заходи відсутні, а також не відреагував на повідомлення прокурора про стверджуване порушення.
Отже, прокурор у даній справі відповідно до норм ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” обґрунтував необхідність представництва інтересів держави, оскільки компетентний орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не відреагував на стверджуване порушення законності у сфері публічних закупівель та антиконкурентного законодавства. Звертаючись до Північного офісу Держаудитслужби до подання позову, прокурор надав йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після повідомлення прокурора про стверджуване порушення кваліфікується як бездіяльність відповідного органу та є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді у даній справі.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виснував, що прокурор у цій справі не довів, що спірний правочин - договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 313 від 12.10.2020 р. за своєю суттю є протиправними, спрямованими на порушення інтересів держави та суспільства, та внаслідок укладення спірного правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, враховуючи наступне.
Так, частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України визначає підставою недійсності правочину недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 – 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
При цьому першим реченням ч. 3 ст. 228 ЦК України передбачено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.
Згідно із ч. 3 ст. 228 ЦК України, якщо визнаний судом недійсний правочин вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Колегія суддів звертається до правових висновків Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, правовідносини у якій є аналогічними правовідносинам даної справи № 906/60/24, у яких Верховний Суд виснував наступне:
- прокурор не доводив, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства;
- враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч. 3 ст. 228 ЦК України, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції;
- за умови застосування відповідних норм ч. 3 ст. 228 ЦК України відбувається непропорційне втручання в право власності й добросовісного учасника;
- застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України до спірних відносин призвело до порушення визначеного у рішеннях ЄСПЛ принципу пропорційності втручання держави в мирне володіння майном (стаття 1 Протоколу першого до Конвенції) як щодо відповідача, так і щодо добросовісної сторони правочину.
Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.
У даній справі як на підставу для тверджень про те, що оспорюваний договір не відповідає інтересам держави та суспільства, прокурор посилається лише на рішення Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/93-р/к від 21.08.2023 р. у справі № 103/60/105-рп/к.21, яким підтверджено, що ФОП Кучерова Л.О. та ФОП Чорна М.Є. як учасники процедури закупівлі "Паливна деревина", яка проводилася Комунальним некомерційним підприємством "Андрушівська центральна районна лікарня" Андрушівської районної ради, вчинили порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів /а.с. 31 – 39 у т.1/.
Разом з тим, колегія суддів відзначає, що антиконкурентна поведінка спрямована на спотворення конкуренції між учасниками торгів, але не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підривати її інтереси, тому така поведінка сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у розумінні ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Аналогічний висновок щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України при встановленні антиконкурентної поведінки викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 р. у справі № 922/3456/23 і колегія суддів враховує такий висновок відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.
Колегія суддів констатує, що прокурор не наводить інших підстав для визнання недійсним оспорюваного договору, крім антиконкурентної поведінки учасників відповідної закупівлі, як про це зазначено вище. 
Отже, за встановлених у даній справі обставин колегія суддів висновує, що прокурор у цій справі не довів, що спірний правочин за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства, зокрема, що внаслідок укладення спірного правочину з поставки деревини держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. Отже, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенням майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
За таких обставин позовні вимоги прокурора у даній справі є необгрунтованими, а висновки суду першої інстанції про відмову у позові - є правильними.
Колегія суддів також відхиляє посилання прокурора/скаржника на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у наведених в апеляційній скарзі постановах, адже правова позиція у таких зазнала змін та конкретизації із ухваленням постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 р. у справі № 922/3456/23, а в силу правової позиції, яка викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 30.01.2019 р. № 755/10947/17, потрібно враховувати саме останню позицію суду касаційної інстанції.
Підсумовуючи вищевикладене, за результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 10.02.2026 р. у справі № 906/60/24 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на прокурора/скаржника згідно зі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури залишити без задоволення, рішення Господарського суду Житомирської області від 10.02.2026 р. у справі № 906/60/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
Справу № 906/60/24 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 05.05.5026 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В. 

Суддя   Василишин А.Р. 

Суддя   Бучинська Г.Б.