РІШЕННЯ
Іменем України

27 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №990/560/25
адміністративне провадження № П/990/560/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Бевзенка В.М.,  Коваленко Н.В.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №990/560/25
за позовом ОСОБА_1 
до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
ВСТУП
За результатами проходження процедури кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) набрав загалом 680,30 бала й визнаний рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККСУ, Комісія відповідно) від 25 вересня 2025 року таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критеріями особистої та соціальної компетентностей.
Позивач звернувся до Верховного Суду з проханням визнати протиправним та скасувати відповідне рішення ВККСУ й зобов`язати Комісію повторно провести співбесіду з ОСОБА_1 на здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.
Зважаючи на встановлені обставини справи, доводи її учасників, Верховний Суд, вирішуючи цей публічно-правовий спір, надавав відповіді на такі питання:
1) чи були дотримані ВККСУ формально-юридичні вимоги щодо встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами)?
2) чи була належним чином аргументована та мотивована позиція ВККСУ, яка оцінювала позивача на відповідність показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики й, як наслідок, визнала його таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді?
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У листопаді 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції (далі - Суд) з позовом до Комісії, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ВККСУ від 25 вересня 2025 року №426/ас-25 «Про встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» в частині пунктів 2, 3, відповідно до яких кандидат на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 за результатами проходження процедури кваліфікаційного оцінювання набрав 680,30 бала та визнаний таким, що не підтвердив свою здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді;
- зобов`язати ВККСУ провести повторну співбесіду з ОСОБА_1 на здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.
ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що оскаржуване рішення ВККСУ є незаконним та необґрунтованим, у ньому відсутні належні доводи та аргументи з посиланням на конкретні обставини, за яких кандидат на посаду судді апеляційного загального суду не підтвердив здатність здійснювати правосуддя за критеріями особистої та соціальної компетентностей, а також які стали підставою для зниження кількості балів за критеріями професійної етики та доброчесності.
Зокрема, щодо мотивів, які були покладені відповідачем в основу свого рішення і які позивач вважає необґрунтованими і безпідставними, стверджується наступне:
- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) не передбачено проведення співбесіди кандидата на посаду судді за ефемерними показниками, вказаними у Положенні про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, затвердженому рішенням ВККСУ від 22 січня 2025 року №20/зп-25 (далі - Положення №20/зп-25), їх застосування, на думку позивача, надає можливість маніпулювання оцінюванням кандидатів під час співбесіди, нівелює юридичну визначеність;
- в контексті оцінки відповідності кандидата на посаду судді критерію особистої компетентності, то: 
твердження Комісії про ненаведення ОСОБА_1 конкретних прикладів рішучості та відповідальності, які притаманні йому та були б необхідними в разі зайняття посади судді суду апеляційної інстанції, не відповідають дійсності, так як позивачем наведено реальні приклади рішучості та відповідальності (прийняття рішення про часткову релокацію заводу; приклад трудового шляху від юрисконсульта до адвоката та заступника директора з правових питань; відповідальність адвоката за своїх клієнтів, підприємство та підлеглих працівників; здійснення представництва інтересів підприємств у спорах з податковою службою у багатомільйонних справах; зміна місця проживання й роботи, де позивач мав вже добрі кар`єрні успіхи у податковій сфері; відповідальність за своїх трьох дітей тощо); Положенням №20/зп-25 не передбачено такого критерію оцінювання «Безперервного розвитку» як участь в більшій чи меншій мірі в кримінальних провадженнях, а твердження Комісії про незазначення ОСОБА_1 інформації щодо участі в навчально-просвітницьких чи інших заходах, щодо опанування сучасних інструментів та навчальних платформ не відповідають дійсності, так як позивачем вказувалося про участь у таких заходах, як і помилковими є доводи ВККСУ про недемонстрування позивачем знань релевантної судової практики, адже ним здійснюється постійний моніторинг практики та правових позицій Верховного суду та Європейського суду з прав людини;
- в контексті оцінки відповідності кандидата на посаду судді критерію соціальної компетентності, то: 
висновки Комісії про непідтвердження ОСОБА_1 здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за показником «Ефективна комунікація» є лише припущенням ВККСУ та спростовуються наданими ним письмовими поясненнями й обґрунтуванням його ефективної комунікації, як то: здатність встановлювати довірливі відносини з учасниками процесу; налагодження ефективної взаємодії з правоохоронними органами; взаємодія з колегами-адвокатами; здійснення цікавих, змістовних та зрозумілих виступів у суді; складання процесуальних документів; вміння структурувати інформацію та формулювати висновки. В оскаржуваному рішенні ВККСУ не наведено обґрунтованих мотивів невідповідності позивача як кандидата на посаду судді апеляційного суду за показником «Стійкість мотивації», натомість ОСОБА_1 у його поясненнях було розкрито: розуміння суспільної місії судової влади; особистої відповідальності; свою мотивацію; приклади можливого покращення здійснення правосуддя тощо. Також в порушення вимог Закону №1402-VIII та Положення №20/зп-25 Комісією не зазначено мотивів, за яких зменшено кількість балів за критерієм «Емоційна стійкість», у той час як позивач навів приклади контролю над своїми емоціями.
Щодо зниження кількості балів за критеріями професійної етики та доброчесності за показниками «чесність», «сумлінність» та «законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу», то ОСОБА_1 , посилаючись на відповідні дані (інформацію) щодо достатності у його матері доходів для придбання двох квартир, а також обґрунтування заниженої вартості придбаної ним нерухомості порівняно з її ринковою вартістю на момент придбання, причин відвідування його матір`ю та рідною сестрою тимчасово окупованої російською федерацією території України, що, на думку позивача, спростовують висновки Комісії, які зумовили зменшення загальної кількості балів при оцінці професійної етики та доброчесності (тричі по 15), вважає, що оскаржуване рішення в контексті критеріїв, викладених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та положень пункту 4 частини третьої статті 88 Закону №1402-VІІІ вочевидь не відповідає вимогам вмотивованості та обґрунтованості.
3. ВККСУ позовні вимоги не визнала, подала до Суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Таку свою позицію по суті обґрунтовує тим, що, оцінивши в сукупності встановлені під час кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами), та викладені в оскаржуваному рішенні обставини, Комісія визначила критерії особистої та соціальної компетентностей ОСОБА_1 відповідно у 34,75 бала та 33,75 бала, що є меншим за 75 відсотків від суми максимально можливих балів за кожен із цих критеріїв, тому дійшла висновку про невідповідність позивача останнім й, як наслідок, непідтвердження ним здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.
Стверджує, що загалом, надані ОСОБА_1 документи, а також його відповіді під час послідовного обговорення показників особистої компетентності засвідчили, що вони вищі за мінімально допустимі для здійснення правової діяльності, однак недостатні для швидкої адаптації кандидата на посаді судді апеляційного загального суду, особливо кримінальної спеціалізації, тому за результатами співбесіди індивідуально оцінені членами Комісії.
Оцінюючи відповідність кандидата критерію соціальної компетентності, Комісія врахувала, що зазначені позивачем під час співбесіди обставини не стосуються безпосередньо судового процесу та не свідчать, що комунікативні навички ОСОБА_1 дозволять бути ефективним членом колегії апеляційного суду, а обставини, наведені позивачем під час оцінки критерію стійкості мотивації, не переконали членів Комісії в тому, що вони мають безпосереднє значення та свідчать про вжиття ним активних і послідовних дій, спрямованих на досягнення мети визнання його такою особою, яка підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді. 
Крім того, Комісією надано оцінку обставинам заниженням вартості придбання матір`ю ОСОБА_1 двох квартир та недостатності грошових коштів для їх придбання; заниженням вартості придбаної позивачем квартири, порівняно з її ринковою вартістю на момент придбання; незазначенням ОСОБА_1 відомостей про факт відвідування його матір`ю та сестрою тимчасово окупованих територій України через пункти пропуску тощо, розцінено їх як суттєві порушення і одноголосно вирішено зменшити бали кандидата за критеріями професійної етики та доброчесності по 15 балів за показниками «чесність», «сумлінність» та «законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу».
ВККСУ в цілому зазначила, що конкурсна процедура та процедура кваліфікаційного оцінювання стосовно позивача була проведена в порядку та відповідно до вимог чинного законодавства, будь-які порушення прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_1 як учасника процедури конкурсу та кваліфікаційного оцінювання відсутні, оскаржуване рішення Комісії містить правові підстави та мотиви його ухвалення. Таким чином, ВККСУ вважає, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки Комісія, здійснюючи кваліфікаційне оцінювання позивача як кандидата на посаду судді апеляційного загального суду та ухвалюючи оскаржуване рішення, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.
ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ, ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. 18 листопада 2025 року в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану позовну заяву.
5. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями (протокол від 18 листопада 2025 року) для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Берназюк Я.О., Бевзенко В.М., Коваленко Н.В., Тацій Л.В.
6. Верховний Суд ухвалою від 20 листопада 2025 року відкрив провадження у цій справі та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами колегією суддів у складі п`яти суддів. У зв`язку із надходженням клопотання ОСОБА_1 про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2025 року справу №990/560/25 призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; в подальшому, у зв`язку із необхідністю вчинення процесуальних дій, спрямованих на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, оголошувалися перерви в судовому засіданні.
7. 05 грудня 2025 року від ВККСУ до Суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи його мотивами, що вказані вище.
8. 08 грудня 2025 року від ОСОБА_1 до Суду надійшла відповідь на відзив, у якій, заперечуючи прийнятність доводів Комісії, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
9. Позивач під час розгляду справи висловив свої доводи та міркування стосовно обставин справи, заявлені позовні вимоги підтримав та просив Суд їх задовольнити. Представник ВККСУ проти доводів та вимог позовної заяви заперечив, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, й, надавши відповідні пояснення, просив відмовити в задоволенні позову.
10. У судовому засіданні, яке відбулося 27 квітня 2026 року, враховуючи заявлене клопотання позивача, проти якого не заперечував і представник ВККСУ, Суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
11. ОСОБА_1 має стаж професійної діяльності з серпня 2002 року, займається адвокатською діяльністю з 16 травня 2012 року.
12. ВККСУ рішенням від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами та доповненнями) оголосила конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, зокрема в апеляційних загальних судах (далі - Конкурс).
13. До Комісії у встановлений строк звернувся ОСОБА_1 із заявою про допуск до участі в Конкурсі як особа, яка відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 28 Закону №1402-VIII, а також просив провести стосовно нього кваліфікаційне оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.
14. Загальна кількість балів, які отримав ОСОБА_1 за результатами проходження першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту», склала 356,8 бала із 400 можливих, відповідно, ОСОБА_1 визнаний таким, що підтвердив здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм професійної компетентності.
15. ОСОБА_1 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання - «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
16. Комісією 07 червня 2025 року надіслано запит ОСОБА_1 щодо надання ВККСУ для долучення до досьє та оцінювання під час співбесіди пояснень та доказів (за наявності), які, на думку кандидата, підтверджують відповідність його критеріям кваліфікаційного оцінювання. Позивачем 09 червня 2025 року надіслано до Комісії відповідні пояснення.
17. До Комісії 16 вересня 2025 року надійшов висновок Громадської ради доброчесності (далі - ГРД) про невідповідність кандидата на посаду судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений 15 вересня 2025 року, відповідно до якого позивач не відповідає означеним критеріям за показниками «чесність» та «законність джерел походження майна та прав на об`єкти цивільних прав».
18. Зокрема, як зазначено у пункті 1 висновку ГРД, у досьє та/або поясненнях кандидата на посаду судді відсутня переконлива інформація про джерела походження ліквідного майна членів сім`ї чи близьких осіб та/або легальні доходи, що на думку розсудливого спостерігача, викликають сумніви щодо їх достатності для набуття такого майна.
Кандидат на посаду судді та/або пов`язана з ним особа отримали майно, легальність походження якого, на думку розсудливого спостерігача, викликає обґрунтовані сумніви (заниження вартості такого майна тощо).
Кандидат на посаду судді безпідставно не задекларував майно та/або повну інформацію, що підлягає декларуванню, відповідно до вимог закону, або занизив та/або завищив обсяг та/або вартість майна, чи безпідставно не подав інформації для декларування членом сім`ї.
Мати кандидата, ОСОБА_2 , у квітні 2017 року набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 56,29 кв. м, вартість - 256851,00 грн., що становить близько 9300 дол. США або 160 дол. США за 1 кв. м. Середня ринкова вартість квартири такої ж площі в м. Запоріжжя становила близько 31000,00 дол. США (839000,00 грн.) або 550 дол. США за 1 кв. м. Кандидат декларує своє право власності на цю квартиру з 11 травня 2017 року.
Сукупний дохід матері кандидата за 2010 - 2017 роки становив 569117,00 грн. Із вказаної суми вона, очевидно, здійснювала витрати на забезпечення життєдіяльності та сплачувала податки. ГРД вказала, що дохід матері кандидата за 2015 рік становив 6 000,00 грн., за 2016 рік - 0 грн., а за 2017 рік - 687,90 грн. Таким чином, ГРД висловила обґрунтовані сумніви в можливості матері придбати вказану квартиру. Зважаючи на те, що квартиру одразу після придбання було подаровано кандидату, є очевидним, що її було придбано для нього.
Також мати кандидата 13 вересня 2018 року придбала ще одну квартиру: загальна площа - 35,01 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартість - 310200,00 грн., яку в день придбання подарувала кандидату, дарунок оцінено у 315000,00 грн., тобто на 3800,00 грн. дорожче за вартість квартири. Проте, ринкова ціна квартири аналогічної площі в м. Запоріжжя становила близько 590000,00 грн. (21000,00 дол. США або 600 дол. за 1 кв. м).
Дохід матері кандидата за 2018 становив 695,79 грн., за 2010- 2018 роки - 569805,00 грн. Із вказаної суми, очевидно, сплачувалися податки та здійснювалися витрати на забезпечення життєдіяльності. ГРД вважає, що навіть за умови припущення, що матері кандидата вдалося придбати дві квартири за ціною нижчою за ринкову, то сукупна вартість обох квартир становила 563051,00 грн., яких у покупця було недостатньо після сплати податків та оплати послуг із переоформлення квартир.
Кандидат 23 квітня 2021 року набув право власності на квартиру: загальна площа 74,97 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартість - 788000,00 грн., що становило близько 28000,00 дол. США або 375 дол. США за 1 кв. м. Згідно з архівними оголошеннями ціна квартири в м. Запоріжжя такої ж площі коливалася від 35000 дол. США (за офіційним курсом НБУ - близько 982100,00 грн.) до 57000 дол. США (за офіційним курсом НБУ - близько 1599420,00 грн.).
Згідно з пунктом 2 висновку ГРД кандидат на посаду судді не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики за показниками «дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті» та «чесність».
Кандидат на посаду судді або члени його сім`ї, близькі родичі допускали поведінку, що свідчить про підтримку агресивних дій інших держав проти України (наприклад, без нагальної потреби відвідували після початку збройної агресії тимчасово окуповані території).
Відповідно до довідки Державної прикордонної служби України мати кандидата з 2018 до 2021 року відвідувала окуповану територію Донецької області не менше 60 разів через тимчасові пункти пропуску Новотроїцьке, Гнутове, Мілове та Гоптівка. Вона перебувала на окупованих територіях від 6 до 22 днів фактично кожного місяця. Цей факт не міг бути не відомим кандидату. Аналогічно, окуповані території відвідувала також його рідна сестра (з 2018 до 2021 року - щонайменше 54 рази). Тривалість її перебування на окупованих територіях є фактично такою самою, як і тривалість перебування матері.
Однак, у декларації доброчесності кандидат на посаду судді в пункті 18 зазначив: «Мені не відомо, чи відвідували члени моєї сім`ї територію російської федерації та/або тимчасово окуповану російською федерацією територію України після 01 січня 2015 року», що, на думку звичайного розсудливого спостерігача, є малоймовірним.
Додатково ГРД надала Комісії інформацію, яка сама по собі не стала підставою для висновку, а саме кандидат у майнових деклараціях за 2018, 2022 роки не зазначив жодного місця роботи, яке б він орендував або безоплатно використовував для адвокатської діяльності, що використовується з 2012 року.
Згідно з майновою декларацією кандидата за 2018 рік у спільній власності подружжя з 09 листопада 2017 року перебуває два гаражі по 22,1 кв. м кожний. Згідно з майновими деклараціями за 2017 та 2018 рік дружина кандидата декларувала два гаражі у м. Запоріжжя. Проте, у вказаних деклараціях кандидата за 2022, 2023, 2024 роки та майнових деклараціях дружини кандидата 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роки відсутня інформація про один із гаражів та доходи, одержані від продажу майна.
19. Копію вказаного висновку ГРД було надіслано ВККСУ позивачу на його електронну адресу 16 вересня 2025 року та запропоновано до 17 вересня 2025 року надати відповідні пояснення й копії підтверджуючих їх документів.
20. Комісією у складі колегії 18 вересня та 25 вересня 2025 року проведено співбесіди із кандидатом ОСОБА_1 , встановлено результати спеціальної перевірки, досліджено матеріали досьє, зокрема висновок ГРД про невідповідність кандидата на посаду судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, усні та письмові пояснення кандидата на посаду судді, загальновідому та загальнодоступну інформацію стосовно кандидата, а також інші обставини, документи та матеріали.
21. Рішенням від 25 вересня 2025 року №426/ас-25 ВККСУ у складі колегії визначила, що за результатами проходження процедури кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 набрав загалом 680,30 бала. Як наслідок, Комісія визнала ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критеріями особистої та соціальної компетентностей.
22. Установлюючи відповідність ОСОБА_1 критерію особистої компетентності, Комісія систематизувала надані ним пояснення таким чином, що надана інформація в письмових поясненнях та під час співбесіди не продемонструвала належний рівень рішучості, відповідальності та безперервного розвитку кандидата з огляду на те, що під час співбесіди кандидат не назвав конкретних прикладів рішучості та відповідальності, які йому притаманні та були б необхідними в разі зайняття посади судді суду апеляційної інстанції, обмежився загальними фразами щодо розуміння і сприйняття вказаних понять та фактично позиціонував себе як ефективний фахівець на посаді, яку наразі обіймає.
Стосовно безперервного розвитку кандидата. Під час співбесіди обговорено його практичний досвід саме в кримінальній юстиції. Кандидат визнав, що питому вагу судових справ за його участі становили адміністративні та господарські справи, значно меншою була його участь у кримінальних провадженнях. Кандидат не повідомив інформації щодо участі в навчально-просвітницьких чи інших заходах, щодо опанування сучасних інструментів та навчальних платформ, яка могла б свідчити про його безперервний розвиток як кандидата на посаду судді. ОСОБА_1 не продемонстрував знань релевантної судової практики, зокрема Верховного Суду та Європейського суду з прав людини у сфері кримінального права та процесу, які очевидно, повинні входити до сфери обізнаності та розуміння кандидата на посаду судді апеляційного загального суду (кримінальна спеціалізація). 
Надані кандидатом ОСОБА_1 документи, а також його відповіді під час послідовного обговорення показників особистої компетентності засвідчили, що вони вищі за мінімально допустимі для здійснення правової діяльності, однак недостатні для швидкої адаптації кандидата на посаді судді апеляційного загального суду, особливо кримінальної спеціалізації, з огляду на що за результатами співбесіди оцінено членами Комісії таким чином: рішучість та відповідальність - 18,50 бала, безперервний розвиток - 16,25 бала, загалом - 34,75 бала. Роблячи висновки про те, що кандидат не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за цим критерієм, Комісія вказала, що за відповідними показниками сумарний бал становить 34,75 бала із 50 можливих, що є меншим за 75% (37,5 бала).
23. Установлюючи відповідність ОСОБА_1 критерію соціальної компетентності, Комісія зазначила, що надані інформація та відповіді кандидата під час співбесіди не продемонстрували належного рівня соціальної компетентності з огляду на те, що наведені кандидатом обставини, не стосуються безпосередньо судового процесу та не свідчать, що його комунікативні навички дозволять бути ефективним членом колегії апеляційного суду. Обставини, наведені кандидатом під час оцінки критерію стійкості мотивації, не переконали членів Комісії в тому, що вони мають безпосереднє значення та свідчать про вжиття ним активних і послідовних дій, спрямованих на досягнення мети - визнання кандидата особою, яка підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.
Надані письмові пояснення, а також відповіді під час послідовного обговорення показників соціальної компетентності на співбесіді оцінено членами Комісії таким чином: ефективна комунікація - 8,75 бала, ефективна взаємодія - 9,25 бала, стійкість мотивації - 6,50 бала, емоційна стійкість - 9,25 бала, загалом - 33,75 бала. Роблячи висновки про те, що кандидат не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм соціальної компетентності, Комісія вказала, що за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за цим критерієм, становить 33,75 бала із 50 можливих, що є меншим за 75% (37,5 бала).
24. Крім того, за результатами дослідження досьє та встановлення відповідності ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності, Комісія за критерієм професійної етики та доброчесності одноголосно знизила позивачу по 15 балів за показниками «чесність», «сумлінність» та «законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу».
Причинами зняття цих балів слугували висновок ГРД, який надійшов до Комісії 16 вересня 2025 року, письмові пояснення кандидата, надіслані на адресу ВККСУ, усні пояснення, надані під час співбесіди, інші дані, подані ним як кандидатом на посаду судді, а також інформація, надана державними органами на запити Комісії стосовно кандидата. Зокрема, ВККСУ в оскаржуваному рішенні зазначила, що кандидат на посаду судді не зміг надати документального підтвердження джерел походження коштів для придбання його матір`ю об`єктів нерухомості; також Комісія критично оцінила доводи кандидата щодо обґрунтування заниженої вартості придбаної ним нерухомості порівняно з її ринковою вартістю на момент придбання; близькі родичі кандидата без нагальної потреби відвідували тимчасово окуповані території України тощо.
Досліджені матеріали досьє, співбесіда з кандидатом ОСОБА_1 , а також надані ним пояснення дали підстави Комісії оцінити відповідність кандидата критеріям професійної етики та доброчесності у 255 балів.
25. Не погоджуючись із прийнятим ВККСУ рішенням від 25 вересня 2025 року №426/ас-25 «Про встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» (в частині пунктів 2, 3), вважаючи його протиправним, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
26. Для вирішення вказаного публічно-правового спору колегія суддів вважає, що потрібно надати відповіді на питання, які сформульовані у вступі до цього рішення.
27. Перше питання - чи були дотримані ВККСУ формально-юридичні вимоги щодо встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами)?
28. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
29. За змістом частини першої статті 28 Закону №1402-VIII (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає одній із таких вимог: 1) має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років; 2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років; 3) має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років; 4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1 - 3 цієї частини, щонайменше сім років.
30. Частиною першою статті 92 Закону №1402-VIII визначено, що ВККСУ є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.
31. Статтею 79-2 Закону №1402-VIII установлено, що ВККСУ проводить конкурс на зайняття вакантних посад, зокрема, суддів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду чи суддів Верховного Суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.
32. Відповідно до частини другої статті 79-3 Закону №1402-VIII у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду), частиною першою чи другою статті 33 (для вищого спеціалізованого суду) цього Закону.
Згідно із частиною четвертою статті 79-3 Закону №1402-VIII ВККСУ:
1) на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду та формує його досьє. Відповідність особи критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики встановлюється Комісією під час проведення її кваліфікаційного оцінювання як кандидата на посаду судді;
2) проводить кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду;
3) проводить спеціальну перевірку стосовно кандидатів на посаду судді, допущених до етапу дослідження досьє та проведення співбесіди кваліфікаційного оцінювання, відповідно до статті 75 цього Закону. Результати спеціальної перевірки враховуються при ухваленні рішення Комісії за результатами кваліфікаційного оцінювання;
4) за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності таких кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному суді та визначає рейтинг для участі у конкурсі кандидатів, які підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, визначає переможця конкурсу на зайняття вакантної посади судді у відповідному суді та ухвалює рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді.
33. Законом України від 09 грудня 2023 року №3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №3511-IX) та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри», який набрав чинності 30 грудня 2023 року, внесено зміни до Закону №1402-VIII, зокрема викладено в новій редакції розділ IV «Порядок зайняття посади судді» та доповнено пунктами 57 - 61 розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення».
34. За змістом пункту 57, який згідно із Законом України від 20 листопада 2024 року №4072-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо особливостей складання кваліфікаційного іспиту» (далі - Закон №4072-IX) змінений на пункт 57-1, ВККСУ завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом №3511-IX.
ВККСУ проводить кваліфікаційний іспит в межах конкурсу, передбаченого цим пунктом, за правилами, які діють після набрання чинності Законом №4072-IX.
35. Статтею 83 Закону №1402-VIII встановлено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККСУ з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.
Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації.
Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Комісією.
36. Відповідно до статті 85 Закону №1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.
37. Таким чином, критеріями кваліфікаційного оцінювання згідно із Законом №1402-VIII є компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Комісією.
38. Рішенням Комісії від 22 січня 2025 року №20/зп-25 затверджено Положення №20/зп-25.
39. За пунктами 1.1 ? 1.6 Положення №20/зп-25 завданням кваліфікаційного оцінювання є встановлення відповідності кандидата на посаду судді вимогам до посади судді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками. Основні принципи кваліфікаційного оцінювання ? це автономність, запобігання конфлікту інтересів, об`єктивність, неупередженість, прозорість, публічність, рівність умов для кандидатів на посаду судді.
40. Пунктами 6.21 - 6.24 Положення №20/зп-25 визначено, що співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів: оголошення доповіді; надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію. Послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників з метою ухвалення остаточного рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Співбесіда проходить в засіданні Комісії у складі, визначеному рішенням Комісії. Обговорення відбувається шляхом опитування судді (кандидата на посаду судді) доповідачем і членами Комісії та надання суддею (кандидатом на посаду судді) відповідей і пояснень. Під час співбесіди обов`язково обговорюються із суддею (кандидатом на посаду судді) дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності.
41. У розділі 2 Положення №20/зп-25 закріплені показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.
42. Пунктами 5.1, 5.2, 5.5 Положення №20/зп-25 передбачено, що відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання встановлюється членами Комісії шляхом оцінки відповідності визначеним показникам. Оцінка відповідності судді (кандидата на посаду судді) показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення.
Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.
Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає показнику відповідності критерію кваліфікаційного оцінювання, у разі набрання ним більше нуля балів за такий показник. У випадку, якщо суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає одному показнику, такий суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критерію. Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає критеріям соціальної та особистої компетентності, у разі набрання не менше 75 відсотків від суми максимально можливих балів за кожен із цих критеріїв за результатами їх оцінювання на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
43. Згідно з пунктами 5.8 - 5.10, 5.12 Положення №20/зп-25 критерії доброчесності та професійної етики оцінюються в 300 балів. Комісія керується презумпцією, відповідно до якої суддя (кандидат на посаду судді) відповідає критеріям доброчесності та професійної етики. Ця презумпція є спростовною, а рівень такої відповідності підлягає з`ясуванню під час кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді). Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики у разі встановлення невідповідності або наявності обґрунтованого сумніву в його відповідності хоча б одному показнику, визначеному пунктом 2.13 цього Положення. Такий суддя (кандидат на посаду судді) припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді. Кількість балів за результатами оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики може бути знижена на 15 балів за кожне виявлене порушення (одне суттєве або декілька менш суттєвих) правил та/або норм. Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, якщо остаточна кількість набраних ним балів є меншою 225.
44. Отже, за Законом №1402-VІІІ призначення на посаду судді, зокрема вакантної посади судді апеляційного суду, здійснюється за конкурсом, який уповноважена проводити ВККСУ. Конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду Комісія проводить на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання. Одним з етапів кваліфікаційного оцінювання є дослідження досьє та проведення співбесіди. Саме на етапі співбесіди Комісія перевіряє відповідність судді (кандидата на посаду судді) вимогам до посади судді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками. При цьому у Положенні №20/зп-25 Комісія роз`яснила як зміст критеріїв, так і їх складові, передбачивши низку показників. Останні також розтлумачені з точки зору конкретних якостей, які оцінюються в межах кожного з них.
45. Така правова позиція була викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2026 року у справі №990/329/25.
46. Наведене, у свою чергу, спростовує викладені у позовній заяві доводи ОСОБА_1 про непередбачення законодавством проведення кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного суду за показниками, вказаними у Положенні №20/зп-25, адже Законом №1402-VIII чітко і недвозначно встановлено, що критеріями кваліфікаційного оцінювання є компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність, а показники відповідності таким критеріям та засоби їх встановлення затверджуються Комісією. При цьому про необізнаність та незгоду із змістом та складовими таких критеріїв, визначених у Положенні №20/зп-25, їх показниками при поданні у травні 2025 року до ВККСУ заяви про допуск до другого етапу кваліфікаційного оцінювання - «Дослідження досьє та проведення співбесіди» позивач не зазначав. Тобто позивач не заперечував й по суті висловив згоду щодо перевірки Комісією його відповідності як кандидата на посаду судді апеляційного суду за критеріями згідно з визначеними у Положенні №20/зп-25 показниками (якостями).
47. Частинами п`ятою, сьомою статті 75 Закону №1402-VIII визначено, що ВККСУ встановлює результати спеціальної перевірки на засіданнях колегій.
Якщо ВККСУ отримала інформацію, що може свідчити про невідповідність кандидата на посаду судді вимогам, встановленим цим Законом, колегія Комісії проводить перевірку зазначеної інформації та розглядає її на засіданні із запрошенням такого кандидата. Кандидат має право ознайомитися з цією інформацією, надавати пояснення, докази на її спростування.
У разі встановлення за результатами перевірки, що така інформація є обґрунтованою, колегія ВККСУ ухвалює вмотивоване рішення про невідповідність кандидата на посаду судді встановленим цим Законом вимогам та припинення його подальшої участі у доборі на посаду судді.
48. Статтею 88 Закону №1402-VIII встановлено, що ВККСУ ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.
Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККСУ щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.
49. Частиною третьою цієї статті передбачено, що рішення ВККСУ, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
50. Як вже вказувалося вище та встановлено у ході розгляду цієї справи, зваживши в сукупності встановлені під час кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами), обставини, Комісія оцінила критерії особистої та соціальної компетентностей ОСОБА_1 відповідно у 34,75 бала та 33,75 бала, що є меншим за 75 відсотків від суми максимально можливих балів за кожен із цих критеріїв, тому дійшла висновку про невідповідність позивача останнім й, як наслідок, непідтвердження ним здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, про що ухвалила оскаржуване рішення від 25 вересня 2025 року №426/ас-25. Також, установлюючи рівень відповідності позивача критеріям професійної етики та доброчесності, Комісія одноголосно вирішила зменшити бали кандидата (по 15 балів) за показниками «чесність», «сумлінність» та «законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу».
51. Рішення ВККСУ від 25 вересня 2025 року №426/ас-25 ухвалено і підписано повноваженим складом (колегією Комісії) і в ньому є посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких Комісія дійшла відповідних висновків про непідтвердження ОСОБА_1 здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критеріями особистої та соціальної компетентностей. При цьому, за змістом рішення ВККСУ, у ньому відображені й мотиви, з яких Комісія виходила, спростовуючи презумпцію відповідності позивача критеріям професійної етики та доброчесності, водночас це у підсумку не вплинуло на висновок Комісії про відповідність позивача означеним критеріям.
52. У межах цієї справи неспростованим є й те, що Комісія повною мірою забезпечила позивачу можливість підтвердити свою відповідність усім критеріям кваліфікаційного оцінювання, якою він скористався на власний розсуд. Саме позивач вказав ті обставини, які були предметом обговорення на співбесіді з їх подальшою оцінкою членами Комісії за їх внутрішнім переконанням. При цьому позивачу була надана можливість висловити свою позицію на поставлені членами Комісії запитання та долучити відповідні докази, а також щодо обставин, викладених у висновку ГРД, копію якого завчасно було направлено ОСОБА_1 для ознайомлення із ним та надання щодо викладених у ньому пояснень (інформації).
53. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, Суд не установив порушень ВККСУ процедури прийняття рішення від 25 вересня 2025 року №426/ас-25, а також порушень прав позивача чи інших ознак протиправності вказаного рішення Комісії з огляду на вимоги частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII. Позивачем у ході розгляду справи не доведено зворотного.
54. Підсумовуючи, Суд доходить висновку, що ВККСУ були дотримані формально-юридичні вимоги щодо встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами). Порушень ВККСУ норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, під час проведення кваліфікаційного оцінювання та ухвалення оскаржуваного рішення Судом не встановлено.
55. Надаючи відповідь на друге питання: чи була належним чином аргументована та мотивована позиція ВККСУ, яка оцінювала позивача на відповідність показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики й, як наслідок, визнала його таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, Верховний Суд зазначає наступне.
56. Як видно із мотивації оскаржуваного рішення ВККСУ, висновок Комісії про невідповідність ОСОБА_1 показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності й, як наслідок, визнання його таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, а також про наявність підстав для зменшення балів позивачу за показниками, які враховуються для установлення рівня відповідності кандидата критеріям професійної етики та доброчесності, у ході дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання ґрунтувався, якщо узагальнити, переважною мірою на таких обставинах. 
1) Щодо критерію особистої компетентності: а) незазначення кандидатом конкретних прикладів рішучості та відповідальності, які йому притаманні та були б необхідними в разі зайняття посади судді суду апеляційної інстанції; б) неповідомлення позивачем актуальної інформації щодо участі його в навчально-просвітницьких чи інших заходах, щодо опанування сучасних інструментів та навчальних платформ, яка могла б свідчити про його безперервний розвиток як кандидата на посаду судді; в) недемонстрування ОСОБА_1 знань релевантної судової практики, у тому числі Верховного Суду у сфері кримінального права та процесу, а також Європейського суду з прав людини, що є необхідною складовою знань судді не тільки апеляційного загального суду (кримінальна спеціалізація), а будь-якої інстанції.
2) Щодо критерію соціальної компетентності: а) наведені ОСОБА_1 аргументи щодо успіхів як адвоката при укладанні мирових угод свідчать, що відповідні дії, ймовірно, мали маніпулятивний характер стосовно сторін для досягнення бажаного результату, а не були прикладами ефективної комунікації; б) здатність встановлювати довірливі стосунки з учасниками процесу, уміння координувати роботу з апаратом суду та навички співпраці з правоохоронними органами, судом та іншими суб`єктами правових відносин, а також вклад кандидата в релокацію підприємства, свою участь у нарадах та інших заходах, пов`язаних з виробничою діяльністю суб`єкта господарювання, з яким кандидат перебуває в трудових відносинах, оцінено Комісією як відносини підпорядкування чи зайняття однакових позицій у межах сталого трудового колективу й такі обставини, на переконання ВККСУ, не стосуються безпосередньо судового процесу та не свідчать, що комунікативні навички ОСОБА_1 дозволять бути ефективним членом колегії апеляційного суду; в) наведені кандидатом твердження під час оцінки критерію стійкості мотивації (щодо бачення, розуміння та чітких дій в межах процесу; щодо підтвердження професійного досвіду) не переконали членів Комісії в тому, що вони мають безпосереднє значення та свідчать про вжиття ним активних і послідовних дій, спрямованих на досягнення мети - визнання кандидата особою, яка підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.
3) Щодо критеріїв професійної етики та доброчесності, то сумніви ГРД у відповідності кандидата ОСОБА_1 на посаду судді апеляційного загального суду критеріям професійної етики та доброчесності, які перевіряла Комісія у ході дослідження досьє та проведення співбесіди в межах кваліфікаційного оцінювання, ґрунтувалися, зокрема, на обставинах стосовно: а) заниженням вартості придбання матір`ю ОСОБА_1 двох квартир у м. Запоріжжі, які майже відразу були подаровані самому кандидату, та недостатності грошових коштів для їх придбання; б) заниженням вартості придбаної позивачем квартири, порівняно з її ринковою вартістю на момент придбання; в) незазначення ОСОБА_1 у декларації доброчесності кандидата на посаді судді відомостей про факт відвідування його матір`ю (з 2018 до 2021 року не менше 60 разів) та сестрою (з 2018 до 2021 року - щонайменше 54 рази) тимчасово окупованих територій України через пункти пропуску.
57. З огляду на це Верховний Суд, не вдаючись до переоцінки фактів, які в рішенні ВККСУ вказані як підстави для визнання позивача таким, що не відповідає показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, а також як підстави для зменшення балів позивачу за показниками, які враховуються для установлення рівня відповідності кандидата критеріям професійної етики та доброчесності, вважає за необхідне перевірити обґрунтованість висновків Комісії в оскаржуваному рішенні саме щодо означених вище фактів і в цьому контексті виходить з наступного.
58. Насамперед слід зазначити, що у межах процедури кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді, з урахуванням мети і завдань його проведення, обов`язком (повноваженням) ВККСУ є з`ясування й оцінка усіх аспектів життя і діяльності такого кандидата не лише професійного характеру, але й морально-етичного.
59. За своєю правовою природою діяльність Комісії полягає в обов`язку держави перед суспільством сформувати такий суддівський корпус, представники якого за їхніми якостями не викликали б недовіри у громадян України. Зважаючи, що надані суддям повноваження тісно пов`язані з такими цінностями правосуддя, як незалежність, неупередженість, чесність, честь, гідність, професіоналізм й зазначені цінності є передумовами довіри суспільства до здійснення правосуддя, ВККСУ зобов`язана перевірити компетентність, професійну етику та доброчесність судді.
60. Комісія, з огляду на свій правовий статус, повинна визначити, чи відповідає поведінка кандидата на посаду судді основоположним принципам її регламентації, високі стандарти якої визначено, зокрема, у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року (схвалені резолюцією Економічної та соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23), а також у Кодексі суддівської етики.
61. Повноваження Комісії стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому оцінювання відбувається з метою визначення здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів Комісії.
62. Жоден інший суб`єкт чи орган, зокрема й Суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів. Такий підхід неодноразово висловлювався Великою Палатою Верховного Суду (постанови від 07 квітня 2021 року у справі №9901/87/19, від 14 листопада 2024 року у справах №990/139/24, №990/71/24, від 19 березня 2026 року у справі №990/329/25) і є застосовним до спірних правовідносин.
63. Водночас варто також врахувати і висновки Великої Палати Верховного Суду щодо меж дискреції ВККСУ у конкурсних процедурах (постанови від 20 березня 2025 року у справі №990/85/24, від 28 листопада 2024 року у справі №990/92/24). Такі висновки хоча і сформульовані у правовідносинах, пов`язаних із конкурсною процедурою добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, однак безпосередній підхід є застосовним і до конкурсних процедур на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів.
64. Межі дискреції ВККСУ у конкурсній процедурі на зайняття вакантних посад суддів, у тому числі в апеляційних судах, зокрема і прийняття рішення за результатами проведення співбесіди з кандидатами, не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю. Процес розгляду Комісією питання про підтвердження або непідтвердження здатності таких кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному суді, як і прийняте за результатом цього процесу рішення, мають бути зрозумілим як суддям (кандидатам на посаду судді), щодо яких їх ухвалено, так і незалежному сторонньому спостерігачу.
65. Обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що доводи / пояснення судді (кандидата на посаду судді) взято до уваги і, що важливо, давати розуміння, чому і чим керувалася ВККСУ, коли оцінювала відповідність цього судді (кандидата на посаду судді) критеріям компетентності, доброчесності чи професійної етики.
66. Отже, одним із завдань адміністративного судочинства є перевірка реалізації суб`єктами владних повноважень їхніх дискреційних повноважень, зокрема, за критеріями обґрунтованості, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Визначальним критерієм правомірності рішення ВККСУ про непідтвердження здатності кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному апеляційному суді в аспекті їх відповідності критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики є встановлення Комісією обставин, які мають істотний вплив на прийняття рішення, та мотивів, з яких ВККСУ дійшла відповідних висновків.
67. ВККСУ відповідно до свого статусу, повноважень, встановлених законом, мети і завдань, які перед нею стоять, вільна у виборі підстав і, керуючись власною оцінкою цих підстав, вправі визнати кандидата таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді.
68. Проте нормативне визначення підстав оскарження рішення ВККСУ щодо кандидата на посаду судді у зв`язку з тим, що рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, означає, що підстави для визнання кандидата таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної тощо), професійної етики, доброчесності, мають існувати та не повинні бути формальними, номінальними чи декларативними.
69. Суд повинен забезпечити, щоб реалізація Комісією дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання не була свавільною.
70. Так, щодо критерію особистої компетентності позивача у цій справі, Верховний Суд зазначає наступне.
71. Відповідно до пунктів 2.4 - 2.7 Положення №20/зп-25 відповідність судді (кандидата на посаду судді), у тому числі ОСОБА_1 , критерію особистої компетентності оцінювалася (встановлювалася) ВККСУ за такими показниками: рішучість та відповідальність; безперервний розвиток.
Рішучість - це здатність судді (кандидата на посаду судді) вчасно приймати та не відкладати рішення у значущій для людини ситуації, навіть складні та непопулярні.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику рішучості, якщо вчасно приймає рішення, в тому числі складні та непопулярні; не відкладає рішення навіть попри наявні складнощі; демонструє розуміння невідкладності рішень, докладаючи максимальних, в тому числі додаткових/понаднормових, зусиль для їх вчасного прийняття замість того, щоб обґрунтовувати відтермінування зовнішніми чинниками.
Відповідальність - це здатність судді (кандидата на посаду судді) брати на себе відповідальність за рішення та їх наслідки.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику відповідальності, якщо вміє оцінювати наслідки та приймати усвідомлені рішення; приймає повну особисту відповідальність за свої рішення та їх наслідки; у разі виникнення перешкод та ускладнень не шукає можливості перекласти відповідальність на інших або зняти з себе відповідальність, посилаючись на зовнішні обставини.
Безперервний розвиток - це свідомі та послідовні зусилля судді (кандидата на посаду судді) щодо професійного саморозвитку.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику безперервного розвитку, якщо він об`єктивно оцінює свої сильні сторони та зони розвитку; запитує та відкрито сприймає зворотний зв`язок; виносить уроки з досвіду, зокрема з власних помилок, та коригує свої підходи та поведінку; має (принаймні усно) сформований план розвитку, визначає пріоритети щодо власного розвитку; регулярно займається саморозвитком, зокрема відвідує заходи з підвищення кваліфікації (тренінги, навчання, професійні конференції тощо); займає та підтримує активну позицію у фаховому середовищі, зокрема виконує наукові роботи та/або бере участь у проєктах юридичного спрямування, пише статті, колонки або блоги на правову тематику тощо.
72. Вага критерію особистої компетентності та його показників визначена таким чином: особиста компетентність - 50 балів, з яких: рішучість та відповідальність - 25 балів; безперервний розвиток - 25 балів (пункт 5.6 розділу 5 Положення №20/зп-25).
73. У разі проведення оцінювання критерію (показників) особистої компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі колегії, обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок всіх членів колегії (пункт 5.7 розділу 5 Положення №20/зп-25).
74. Зміст наведених приписів Положення №20/зп-25 свідчить про те, що методологічна конструкція оцінювання особистої компетентності виходить із такої моделі позитивних ознак, за якої визначальне значення мають поведінкові характеристики та дії, які дають підстави вважати кандидата особисто компетентним. Це означає, що висновок про невідповідність може бути зроблений тоді, коли під час співбесіди зафіксовані прояви, які суперечать цим позитивним ознакам.
75. Як встановлено та вже зазначалося вище, Комісія, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходила з того, що надані кандидатом ОСОБА_1 документи, а також його відповіді під час послідовного обговорення показників особистої компетентності засвідчили, що вони вищі за мінімально допустимі для здійснення правової діяльності, однак недостатні для швидкої адаптації кандидата на посаді судді апеляційного загального суду, особливо кримінальної спеціалізації, тому за результатами співбесіди оцінено членами Комісії таким чином: рішучість та відповідальність - 18,50 бала, безперервний розвиток - 16,25 бала, загалом - 34,75 бала. Як наслідок, за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за критерієм особистої компетентності, склав 34,75 бала із 50 можливих, що є меншим за 75% (37,5 бала) та, відповідно, свідчить про невідповідність позивача такому критерію.
76. З цього приводу Суд констатує, що під час співбесіди ВККСУ із ОСОБА_1 обговорювалися питання щодо наведеної кандидатом інформації, яка, як він вважає, підтверджує його відповідність показникам критерію особистої компетентності: «рішучість та відповідальність», «безперервний розвиток», й отримано відповіді, яким надана оцінка, з урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії. В оскаржуваному рішенні Комісія навела мотиви, з яких дійшла висновку, чому надана кандидатом ОСОБА_1 інформація письмово і під час співбесіди не продемонструвала належний рівень його рішучості, відповідальності та безперервного розвитку.
77. Зокрема, обґрунтовуючи оцінку відповідності кандидата ОСОБА_1 показникам критерію особистої компетентності: «рішучість та відповідальність», Комісія в оскаржуваному рішенні взяла до уваги та оцінила наведену кандидатом інформацію (пояснення) щодо відповідності цим показникам (а саме щодо його участі у частковій релокації великого металургійного заводу, на якому він обіймає посаду заступника директора з правових питань; пройдений позивачем трудовий шлях від юрисконсульта, адвоката до заступника директора з правових питань; зміни місця проживання та спроби реалізації себе в дещо іншому напрямі діяльності), проте наголосила, що під час співбесіди кандидат не назвав конкретних прикладів рішучості та відповідальності, які йому притаманні та були б необхідними в разі зайняття посади судді суду апеляційної інстанції. З огляду на це, варто погодитися із висновком Комісії про те, що ОСОБА_1 обмежився лише загальними фразами щодо розуміння і сприйняття понять рішучості та відповідальності, загалом фактично намагався позиціонувати себе як ефективний фахівець на посаді, яку наразі обіймає, а не на посаді судді апеляційного загального суду, на яку претендує.
78. Також, як зазначила Комісія, кандидат не повідомив інформації щодо участі в навчально-просвітницьких чи інших заходах, щодо опанування сучасних інструментів та навчальних платформ, яка могла б свідчити про його безперервний розвиток як кандидата на посаду судді. Як приклад особистої участі в навчальних заходах з проблематики кримінальних проваджень, навів лише семінар, який проходив ще у 2018 році. Інших прикладів, крім виконання вимог щодо підвищення професійного рівня адвокатів, не навів. Під час співбесіди ОСОБА_1 не продемонстрував й знань релевантної судової практики, у тому числі Верховного Суду у сфері кримінального права та процесу, а також Європейського суду з прав людини. 
79. Верховний Суд наголошує, що з 2018 року до часу оголошення конкурсу на посади суддів апеляційних судів (вересень 2023 року) пройшло фактично п`ять років, що засвідчує про вади реалізації у позивача такого показника як «безперервний розвиток».
80. У контексті наведеного варто принагідно відзначити, що з огляду на посаду, на яку претендував позивач - суддя апеляційного загального суду (кримінальна спеціалізація), під час співбесіди особлива увага Комісії була зосереджена на обговоренні практичного досвіду ОСОБА_1 саме у кримінальній юстиції. При цьому сам позивач у ході відповідного обговорення визнав, що питому вагу судових справ за його участі як адвоката та керівника юридичного відділу підприємства становили адміністративні та господарські справи, значно меншою була його участь у кримінальних провадженнях.
81. На переконання Суду, власне окреслені вище обставини в сукупності та в цілому є тими факторами, що очевидно повинні оцінюватися в контексті відповідності кандидата на посаду судді апеляційного загального суду критерію особистої компетентності за показниками, встановленими у пунктах 2.4 - 2.7 Положення №20/зп-25. Такого роду обставини (інформація), констатована ВККСУ в оскаржуваному рішенні, не можуть свідчити на користь кандидата на посаду судді апеляційного загального суду. 
82. Посилання ж позивача на наведення ним конкретних прикладів рішучості та відповідальності, які притаманні йому та були б необхідними в разі зайняття посади судді суду апеляційної інстанції, участь у спеціалізованих навчальних вебінарах, семінарах та конференціях, здійснення наставництва молодих спеціалістів, а також здійснення постійного моніторингу практики й правових позицій Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (без відповідної конкретизації), яким, у свою чергу, була надана оцінка членами Комісії, не спростовують зафіксованих ВККСУ під час співбесіди означених вище проявів, які в цілому (у даному конкретному випадку) суперечили позитивним ознакам поведінкової характеристики ОСОБА_1 й не дали відповідачу підстав вважати позивача як кандидата на посаду судді апеляційного суду особисто компетентним згідно із показниками, закріпленими у Положенні №20/зп-25.
83. Загалом доводи позивача у цьому контексті фактично зводяться до незгоди з оцінкою відповідності його показникам критерію особистої компетентності та виставленими йому членами Комісії балами. Натомість Суд зауважує, що оцінка відповідності кандидата на посаду судді показникам критерію особистої компетентності здійснюється членами ВККСУ за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення, що ґрунтується на всебічному, окремо один від одного та сукупному дослідженні таких показників.
84. Варто зазначити, що саме кандидат на посаду судді зобов`язаний доводити свою відповідність встановленим критеріям під час кваліфікаційного оцінювання, тобто саме на кандидата покладається тягар підтвердження відповідності встановленим вимогам.
85. У цьому випадку ОСОБА_1 під час співбесіди була надана можливість доповнити та уточнити свої пояснення щодо відповідності показникам критерію особистої компетентності. Комісія заслухала інформацію, пояснення та відповіді, надані позивачем на підтвердження його рішучості, відповідальності та безперервного розвитку. Членами ВККСУ оцінені надані кандидатом документи і його відповіді під час обговорення показників особистої компетентності на співбесіді, та, на переконання Суду, в оскаржуваному рішенні Комісія навела достатні факти, які зумовили обґрунтовані сумніви у відповідності ОСОБА_1 як кандидата на посаду судді апеляційного загального суду критерію особистої компетентності. Невідповідність кандидата на посаду судді критерію особистої компетентності, встановлена Комісією під час співбесіди, не нівелюється лише незгодою із такою позивача.
86. Таким чином, у розрізі критерію особистої компетентності, Верховний Суд робить висновок, що в оскаржуваному рішенні належним чином аргументована та мотивована позиція ВККСУ, за якої сумарний бал, отриманий за цим критерієм, є меншим за 75% (37,5 бала) й, як наслідок, свідчить про непідтвердження ОСОБА_1 здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді у зв`язку із цим. Суд наголошує, що позивачем не наведено аргументованих фактів його відповідності показникам «рішучість та відповідальність», а показник «безперервний розвиток» - засвідчив п`ятирічну перерву ОСОБА_1 у свідомих та послідовних зусиллях щодо професійного саморозвитку.
87. Щодо критерію соціальної компетентності позивача у цій справі, Верховний Суд зазначає наступне.
88. Як установлено пунктами 2.8 - 2.12 Положення №20/зп-25, відповідність судді (кандидата на посаду судді), у тому числі ОСОБА_1 , критерію соціальної компетентності оцінювалася (встановлювалася) ВККСУ за такими показниками: ефективна комунікація, ефективна взаємодія, стійкість мотивації, емоційна стійкість.
Ефективна комунікація - це здатність судді (кандидата на посаду судді) ефективно використовувати комунікацію як інструмент для формування повного розуміння ситуації, встановлення взаєморозуміння та консенсусу у взаємодії з іншими.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику ефективної комунікації, якщо вміє чути та розуміти точку зору інших; чітко та структуровано доносить свою позицію; обґрунтовує свої рішення раціональними, цілісними та послідовними аргументами; здатний відстоювати свою позицію та впливати на думку інших; впевнено та переконливо виступає перед аудиторією.
Ефективна взаємодія - це здатність судді (кандидата на посаду судді) будувати конструктивні стосунки з колегами та іншими представниками професійного середовища на основі професійних цілей та цінностей, а не особистих інтересів.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику ефективної взаємодії, якщо проявляє повагу та докладає свідомих зусиль для розуміння інших точок зору; не провокує сам та не допускає виникнення міжособистісних конфліктів; здатний вживати ефективних заходів для вирішення робочих суперечок.
Стійкість мотивації - це усвідомлена мотивація судді (кандидата на посаду судді) до тривалого виконання професійних обов`язків судді в межах закону.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику стійкості мотивації, якщо має та демонструє усвідомлену (не ситуативну) мотивацію до роботи на посаді судді; розуміє всі виклики та складнощі такої роботи; може переконливо пояснити, що мотивує його до роботи на посаді судді (ці фактори співпадають із реальними умовами роботи в межах правого поля); має сталу та усвідомлену мотивацію до служіння суспільству та розбудови правової держави.
Емоційна стійкість - це здатність судді (кандидата на посаду судді) ефективно управляти своїми емоційними станами.
Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику емоційної стійкості, якщо він на прикладах доводить свою здатність проявляти емоційну стійкість у стресових ситуаціях та під психологічним тиском; переконливо на прикладах розповідає, як відновлюється від стресу та напруги у професійній діяльності, та демонструє під час співбесіди здатність утримувати фокус та зберігати емоційну рівновагу, відповідаючи на запитання членів Комісії, в тому числі складні та провокаційні (зокрема, щодо статків, доходів, доброчесності тощо).
89. Положенням №20/зп-25 визначено, що засобами встановлення відповідності кандидата цим показникам, як і у випадку з особистою компетентністю, є дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє (досьє кандидата на посаду судді), та співбесіда.
90. Вага критерію соціальної компетентності та його показників визначена таким чином: соціальна компетентність - 50 балів, з яких: ефективна комунікація - 12,5 бала; ефективна взаємодія - 12,5 бала; стійкість мотивації - 12,5 бала; емоційна стійкість - 12,5 бала (пункт 5.6 розділу 5 Положення №20/зп-25).
91. Аналогічно як із особистою компетентністю, у разі проведення оцінювання критерію (показників) соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі колегії, обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок всіх членів колегії (пункт 5.7 розділу 5 Положення №20/зп-25).
92. Наведене у сукупності дає Суду підстави для висновку, що соціальна компетентність - це сукупність морально-психологічних якостей, поведінкових установок і міжособистісних навичок кандидата, які забезпечують ефективну взаємодію, конструктивну комунікацію та здатність зберігати професійну мотивацію і психологічну стійкість у складних ситуаціях, притаманних судовій діяльності. Зазначена компетентність відображає здатність судді налагоджувати та підтримувати належну комунікацію з учасниками процесу, колегами та суспільством, керувати емоціями, ухвалювати рішення в умовах міжособистісної напруги чи конфлікту, діяти з дотриманням поваги до людської гідності та прав сторін. Відповідність кандидата критерію соціальної компетентності визначається через призму його відповідності означеним вище показникам цього критерію.
93. У справі, яка розглядається, Судом встановлено, що Комісія, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходила з того, що надані кандидатом ОСОБА_1 інформація та відповіді під час послідовного обговорення показників соціальної компетентності не продемонстрували належного рівня такої компетентності, тому за результатами співбесіди оцінено членами Комісії таким чином: ефективна комунікація - 8,75 бала, ефективна взаємодія - 9,25 бала, стійкість мотивації - 6,50 бала, емоційна стійкість - 9,25 бала, загалом - 33,75 бала. Як наслідок, за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за цим критерієм, склав 33,75 бала із 50 можливих, що є меншим за 75% (37,5 бала), тому Комісія дійшла висновку, що кандидат не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм соціальної компетентності.
94. В цьому аспекті Суд зазначає, що, як і у випадку із оцінюванням відповідності позивача критерію особистої компетентності, під час співбесіди ВККСУ із ОСОБА_1 обговорювалися питання щодо наведеної кандидатом інформації, яка, як він вважає, підтверджує його відповідність показникам критерію соціальної компетентності, й отримано відповіді, яким надана оцінка, з урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії. В оскаржуваному рішенні Комісія навела мотиви, з яких дійшла висновку, чому надана кандидатом ОСОБА_1 інформація не продемонструвала належний рівень його соціальної компетентності.
95. А саме, обґрунтовуючи оцінку відповідності кандидата ОСОБА_1 показникам означеному критерію, ВККСУ в оскаржуваному рішенні взяла до уваги та оцінила наведену кандидатом інформацію (пояснення) щодо відповідності цим показникам (зокрема здатність встановлювати довірливі стосунки з учасниками судового процесу, уміння координувати роботу з апаратом суду та навички співпраці з правоохоронними органами, судом та іншими суб`єктами правових відносин; виконання великої роботи, яка полягає у проведенні перемовин, зібранні інформації, «пошуку точок болю сторін»; взаємодія з правоохоронними органами шляхом негласної домовленості сторін не зловживати своїми правами).
96. З приводу взаємодії з правоохоронними органами шляхом негласної домовленості сторін не зловживати своїми правами, про що у своїх поясненнях зазначає позивач, Верховний Суд критично оцінює такого роду позицію ОСОБА_1 і вважає, що вона не повинна бути притаманною особі, яка претендує на зайняття посади судді апеляційного суду. Суд вважає за доцільне у цій частині навести сформульований у юридичній науці погляд, відповідно до якого «дії особи кваліфікуються як зловживання правом тоді, коли особа виходить за межу належного їй суб`єктивного права у «місці», де ця межа не прокреслена стіною прямої заборони. Перетинаючи межу, особа тим самим ступає на територію чужого права» [ ОСОБА_3 . Зловживання правом та його правові наслідки. Підприємництво, господарство і право. 2020. № 9. С. 35]. У справі, що розглядається Верховним Судом, позивач, ведучи мову про «негласні домовленості з правоохоронними органами щодо незловживання своїми правами», фактично намагається взаємодіяти з правоохоронними органами не у спосіб, передбачений чинним законодавством. Такого роду підхід не може заслуговувати на підтримку.
97. Що ж до оцінки Комісією таких дій і поведінки ОСОБА_1 , пов`язаної із взаємодією з учасниками судового процесу, судом, правоохоронними органами тощо, то така оцінка зроблена не у площині здатності кандидата на посаду судді будувати конструктивні стосунки з колегами та іншими представниками професійного середовища на основі професійних цілей та цінностей, а у площині саме наведених позивачем способів та кінцевої мети встановлення довірливих стосунків з учасниками судового процесу, уміння координації роботи з апаратом суду та правоохоронними органами, іншими суб`єктами правових відносин. Саме такі факти викликали перестороги та сумніви у Комісії щодо відповідності ОСОБА_1 за такими показниками як ефективна комунікація та ефективна взаємодія.
98. Суд погоджується із висновком Комісії, що наведені позивачем під час співбесіди способи та мета його комунікації і взаємодії із іншими суб`єктами правових відносин, як видається, фактично були побудовані не на основі професійних цілей та цінностей, а на основі особистих інтересів ОСОБА_1 , спрямовувалися для досягнення бажаного ним результату. Такі дії, очевидно, не є позитивними прикладами ефективної комунікації та ефективної взаємодії, які б відповідали встановленим Положенням №20/зп-25 показникам, за якими оцінюється відповідність кандидата на посаду судді критерію соціальної компетентності. Прийнятною є й позиція Комісії про те, що вклад в релокацію підприємства, участь у нарадах та інших заходах, пов`язаних з виробничою діяльністю суб`єкта господарювання, з яким кандидат перебуває в трудових відносинах, на що звертав увагу ОСОБА_1 під час співбесіди як приклади ефективної комунікації та ефективної взаємодії, швидше є відносинами підпорядкування чи зайняття однакових позицій у межах сталого трудового колективу, проте не стосуються безпосередньо судового процесу та прямо не свідчать, що комунікативні навички ОСОБА_1 дозволять бути ефективним членом колегії апеляційного загального суду, що передбачає комунікацію і взаємодію з іншими суддями.
99. Наголосила Комісія й на тому, що наведені кандидатом твердження під час оцінки критерію стійкості мотивації (щодо бачення, розуміння та чітких дій в межах процесу; щодо підтвердження професійного досвіду) не переконали членів Комісії в тому, що вони мають безпосереднє значення та свідчать про вжиття ним активних і послідовних дій, спрямованих на досягнення мети - визнання кандидата особою, яка підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді. Тобто, як розуміє це Суд, ОСОБА_1 не продемонстрував усвідомлену мотивацію до роботи на посаді судді, переконливо не пояснив, що саме (конкретно, а не абстрактно, узагальнено) мотивує його до такої роботи, а також до служіння суспільству та розбудови правової держави.
100. У підсумку члени Комісії за своїм внутрішнім переконанням оцінили надані позивачем відповіді і виставили конкретні бали, систематизувавши при цьому уявлення про позивача в межах відповідних показників шляхом викладення відповідних мотивів. Посилання ОСОБА_1 на неконкретизованість чи незрозумілість здійснених Комісією формулювань не може свідчити про невмотивованість оскаржуваного рішення ВККСУ. Підстави стверджувати, що такі висновки Комісії є довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів, відсутні.
101. Твердження ж позивача, що ним у поясненнях було розкрито: розуміння суспільної місії судової влади; особистої відповідальності за забезпечення справедливого правосуддя; мотивацію та бажання зробити правосуддя кращим, а державу повною мірою правовою; приклади можливого покращення здійснення правосуддя, необхідності роз`яснень рішень суду з метою підвищення довіри до суду з боку сторін та громадськості тощо, яким, у свою чергу, була надана оцінка членами Комісії, не можуть спростувати висновки ВККСУ, адже фактично зводяться до переоцінки фактів, які в рішенні Комісії вказані як підстави для визнання позивача таким, що не відповідає показникам критерію соціальної компетентності. 
102. Аналогічно й відсутність у оскаржуваному рішенні обґрунтування, яке б стосувалося критерію «емоційна стійкість», не зумовлює висновок про невмотивованість такого рішення, оскільки усі показники оцінюються як кожен окремо, так і в сукупності. Закон №1402-VIII та Положення №20/зп-25 не встановлюють обов`язку членів ВККСУ голосувати під час співбесіди за кожним окремим показником і приймати окреме рішення, а лише вимагають, щоб ухвалене остаточне (підсумкове) рішення, особливо негативне для кандидата, за наслідками проведеної співбесіди було вмотивованим. Відсутність же посилання у рішенні на певні обставини не свідчить про те, що такі не були враховані під час його ухвалення.
103. Отже, систематизація членами Комісії своїх висновків у оскаржуваному рішенні не може сприйматися як неповнота чи відсутність мотивів. Дослідження матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 у співставленні з тими тезами і висновками, що наведені у оскаржуваному рішенні в межах перевірки відповідності позивача критерію соціальної компетентності, яка, до того ж, здійснюється за внутрішнім переконанням членів Комісії, не дають підстав вважати, що ВККСУ відносно ОСОБА_1 допустила порушення принципів рівності та недискримінації чи ознак свавільності або протиправності.
104. Таким чином, враховуючи наведене, Суд вважає, що в рішенні ВККСУ від 25 вересня 2025 року №426/ас-25 наявні мотиви, за яких Комісія дійшла відповідних висновків про невідповідність позивача критерію соціальної компетентності. По суті доводи позивача у цьому контексті зводяться до незгоди із мотивами Комісії, що наведені в оскаржуваному рішенні, проте останні не спростовують обґрунтовані сумніви, яких по суті дійшли члени ВККСУ за своїм внутрішнім переконанням, у відповідності ОСОБА_1 як кандидата на посаду судді апеляційного загального суду критерію соціальної компетентності.
105. Верховний Суд акцентує увагу, що надані ОСОБА_1 письмові пояснення, а також відповіді під час обговорення показників соціальної компетентності на співбесіді, зокрема щодо способів (негласної домовленості) та мети його комунікації і взаємодії із правоохоронними органами, іншими суб`єктами правових відносин, а також ненаведення ним конкретних аргументів, які б характеризували його бачення, розуміння та чіткі дії в межах судового процесу, є по суті тими чинниками, які не свідчать про ефективну комунікацію та взаємодію, стійкість мотивації позивача й, як наслідок, підтвердження ним здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм соціальної компетентності. Суд наголошує, що означені позивачем обставини (здатність встановлювати довірливі стосунки з учасниками судового процесу, уміння координувати роботу з апаратом суду та навички співпраці з правоохоронними органами, судом та іншими суб`єктами правових відносин; виконання роботи, яка полягає у проведенні перемовин, зібранні інформації, «пошуку точок болю сторін»; взаємодія з правоохоронними органами шляхом негласної домовленості сторін не зловживати своїми правами) не стосуються безпосередньо судового процесу та не вказують, що комунікативні навички ОСОБА_1 дозволять бути ефективним членом колегії апеляційного суду.
106. Щодо критеріїв професійної етики та доброчесності позивача у цій справі, Верховний Суд зазначає наступне.
107. Як вже зазначалося вище, установлюючи рівень відповідності позивача критеріям професійної етики та доброчесності, Комісія одноголосно вирішила зменшити бали кандидата (по 15 балів) за показниками «чесність», «сумлінність» та «законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу». 
108. В контексті здійсненої ВККСУ оцінки наведених у оскаржуваному рішенні обставин, враховуючи необхідність забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин у справі, колегія суддів зазначає таке.
109. Визначені законом етапи конкурсу та призначення на посаду судді апеляційного покликані встановити відповідність кандидата передбаченим Конституцією України та Законом №1402-VIII вимогам, зокрема критеріям доброчесності та професійної етики, Комісія має перевірити наявність інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв`язку з призначенням кандидата на посаду судді. Ці заходи об`єднані метою забезпечити авторитет та довіру до судової влади, які формуються залежно від персонального складу осіб, що призначаються на посади суддів.
110. Частиною дев`ятою статті 69 Закону №1402-VIII встановлено, що кандидат на посаду судді відповідає критерію доброчесності, якщо відсутні обґрунтовані сумніви у його незалежності, чесності, неупередженості, непідкупності, сумлінності, у дотриманні ним етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, а також щодо законності джерел походження його майна, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата на посаду судді його попередньому статусу.
111. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що критерій доброчесності є надзвичайно важливим з огляду на те, яку роль відіграє судова влада у становленні правової держави. Саме доброчесність є ключовою категорією у формуванні морально-етичного образу суддів, запорукою формування довіри народу до суддів та судової влади в цілому.
112. Доброчесність - це необхідна морально-етична складова діяльності судді, яка, серед іншого, визначає межу і спосіб його поведінки, що базується на принципах об`єктивного ставлення до сторін у справах та чесності у способі власного життя, виконанні своїх обов`язків та здійсненні правосуддя.
113. За визначенням терміна, який подано у Сучасному словнику з етики, доброчесністю є позитивна моральна якість, зумовлена свідомістю і волею людини, яка є узагальненою стійкою характеристикою людини, її способу життя, вчинків; якість, що характеризує готовність і здатність особистості свідомо і неухильно орієнтуватись у своїй діяльності та поведінці на принципи добра і справедливості [Тофтул М. Г. Сучасний словник з етики : Словник. Житомир: Вид-во ЖДУ ім. І. Франка, 2014. С. 387, 388].
114. Авторитет та довіра до судової влади формуються залежно від персонального складу судів, від осіб, які обіймають посади суддів та формують суддівський корпус. Саме тому важливо, щоб кандидат на посаду судді, як і суддя, не допускав будь-якої неналежної (недоброчесної, неетичної) поведінки як у професійній діяльності, так і в особистому житті, яка може поставити під сумнів відповідність кандидата критерію доброчесності, що негативно вплине на суспільну довіру до судової влади у зв`язку з таким призначенням.
115. Легітимна мета вимірювання доброчесності полягає в здобутті доказів умисного порушення норм суддівської етики чи свідомого нехтування стандартами поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, а також допущення поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя.
116. Повноваження Комісії стосовно оцінки встановлених щодо кандидата на посаду судді обставин є дискреційними. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів Комісії.
117. При цьому Комісія, враховуючи її правовий статус, повинна визначити, чи відповідає поведінка судді / кандидата на посаду судді основоположним принципам її регламентації, високі стандарти якої визначено, зокрема, у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, а також у Кодексі суддівської етики, затвердженому XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.
118. Члени Комісії, оцінюючи встановлені стосовно кандидата на посаду судді обставини, визначаються щодо їхньої відповідності суспільним уявленням про доброчесність на власний розсуд. Зважаючи на те, що доброчесність переважною мірою є морально-етичною категорією, обставини, що свідчать про недоброчесність кандидата на посаду судді, оцінюються насамперед з морально-етичного погляду.
119. Таким чином, оскільки кандидат на посаду судді претендує на одержання повноважень посадової особи, уповноваженої на виконання функцій держави, - здійснення правосуддя, то під час вирішення питання про підтвердження здатності кандидата здійснювати правосуддя ВККСУ зобов`язана врахувати всі обставини, які перешкоджають кандидату на посаду судді обійняти таку посаду, зокрема ті, що можуть негативно вплинути на довіру суспільства до судової влади у зв`язку з призначенням такого кандидата.
120. Відповідність кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики відповідно до пункту 2.13 розділу 2 Положення №20/зп-25 оцінюється (встановлюється) за такими показниками: незалежність; чесність; неупередженість; сумлінність; непідкупність; дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті; законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу.
121. Критерії доброчесності та професійної етики оцінюються у 300 балів (пункт 5.8 розділу 5 Положення №20/зп-25).
122. Пунктами 5.9, 5.11-5.13 розділу 5 Положення №20/зп-25 визначено, що Комісія керується презумпцією, відповідно до якої кандидат на посаду судді відповідає критеріям доброчесності та професійної етики. Ця презумпція є спростовною, а рівень такої відповідності підлягає з`ясуванню під час кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді. Під час оцінювання відповідності кандидата на посаду судді критеріям кваліфікаційного оцінювання враховуються обставини, що вказують на істотність порушення правил та/або норм, зокрема: тяжкість діяння та його наслідки, суб`єктивна сторона поведінки, історичний контекст події, систематичність, давність порушення тощо. Кількість балів за результатами оцінювання відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики може бути знижена на 15 балів за кожне виявлене порушення (одне суттєве або декілька менш суттєвих) правил та/або норм. Кандидат на посаду судді не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, якщо остаточна кількість набраних ним балів є меншою 225. Істотність порушень встановлюється Комісією при закритому обговоренні і визначається шляхом голосування. Кожне зниження балів повинно бути мотивовано в рішенні Комісії.
123. Відповідно до пункту 6.54 розділу 6 Положення №20/зп-25 розгляд ВККСУ інформації щодо кандидата на посаду судді, висновку про невідповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності, що надані ГРД, здійснюється в порядку, визначеному Регламентом ВККСУ, затвердженим рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року №81/зп-16 (у редакції рішення Комісії від 19 жовтня 2023 року №119/зп-23, зі змінами (далі - Регламент), пунктом 120 параграфу 9 розділу II якого передбачено, що висновок або інформація ГРД розглядаються Комісією під час проведення співбесіди та дослідження досьє судді (кандидата на посаду судді) на відповідному засіданні з метою встановлення наявності або спростування обґрунтованого сумніву щодо відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики.
124. Для оцінки відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики Комісією, згідно із пунктом 2.14 розділу 2 Положення №20/зп-25, враховуються Єдині показники для оцінки доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді), затверджені рішенням ВРП від 17 грудня 2024 року №3659/0/15-24 (далі - Єдині показники), у пунктах 5 та 6 розділу ІІ яких указано, що оцінювання відповідності кандидата на посаду судді Показникам здійснюється згідно з Конституцією України, вимогами законодавства України, з урахуванням актів міжнародного права та практики їх застосування. Оцінювання відповідності кандидата на посаду судді Показникам повинно здійснюватися з дотриманням права на повагу до людської гідності та до приватного і сімейного життя.
125. Єдині показники визначають, що оцінка доброчесності та професійної етики кандидата на посаду судді полягає в оцінюванні відповідності кандидата на посаду судді таким показникам: незалежність; неупередженість; дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті; чесність; сумлінність; непідкупність; законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу (пункт 14 розділу ІІІ). Кожному із цих показників надано визначення у пунктах 15-23 розділу ІІІ Єдиних показників.
126. Під час оцінювання має враховуватися, що кандидат на посаду судді повинен не лише відповідати визначеним показникам, а й не допускати поведінки, яка з погляду звичайної розсудливої людини може викликати сумніви у такій відповідності.
127. Кандидат, який бере участь у конкурсі на посаду судді, повинен усвідомлювати, що усі обставини його життя можуть бути предметом уваги та обговорення. І лише у разі його відповідності найвищим стандартам поведінки він може бути визнаний таким, що відповідає відповідним критеріям.
128. У даному випадку, за результатами дослідження досьє та встановлення відповідності ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності, Комісія за цими критеріями одноголосно знизила позивачу по 15 балів за показниками «чесність», «сумлінність» та «законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу».
129. Так, як вже зазначалося вище, в частині негативної оцінки позивача за критеріями професійної етики та доброчесності в межах кваліфікаційного оцінювання слугували, серед іншого, обставини заниженням вартості придбання матір`ю ОСОБА_1 двох квартир у м. Запоріжжі та недостатності грошових коштів для їх придбання. Разом з тим, ВККСУ звернула увагу на ту обставину, що відразу після придбання цих двох квартир, мати кандидата подарувала їх самому ОСОБА_1 .
130. Комісією у рішенні зазначено, що мати кандидата, ОСОБА_2 , у квітні 2017 року набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 56,29 кв. м, вартість - 256851,00 грн., що становить близько 9300 дол. США або 160 дол. США за 1 кв. м. Середня ринкова вартість квартири такої ж площі в м. Запоріжжя становила близько 31000,00 дол. США (839000,00 грн.) або 550 дол. США за 1 кв. м. Кандидат декларує своє право власності на цю квартиру з 11 травня 2017 року.
131. Сукупний дохід матері кандидата за 2010 - 2017 роки становив 569117,00 грн. Із вказаної суми вона, очевидно, здійснювала витрати на забезпечення життєдіяльності та сплачувала податки. Дохід матері кандидата за 2015 рік становив 6 000,00 грн., за 2016 рік - 0 грн., а за 2017 рік - 687,90 грн. Таким чином, наявні обґрунтовані сумніви в можливості матері придбати вказану квартиру. Зважаючи на те, що квартиру одразу після придбання було подаровано кандидату, є очевидним, що її було придбано для нього.
132. Також мати кандидата 13 вересня 2018 року придбала ще одну квартиру: загальна площа - 35,01 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартість - 310200,00 грн., яку в день придбання подарувала кандидату, дарунок оцінено у 315000,00 грн., тобто на 3800,00 грн. дорожче за вартість квартири. Проте, ринкова ціна квартири аналогічної площі в м. Запоріжжя становила близько 590000,00 грн. (21000,00 дол. США або 600 дол. за 1 кв. м).
133. Дохід матері кандидата за 2018 становив 695,79 грн., за 2010- 2018 роки - 569805,00 грн. Із вказаної суми, очевидно, сплачувалися податки та здійснювалися витрати на забезпечення життєдіяльності. Зауважено, що навіть за умови припущення, що матері кандидата вдалося придбати дві квартири за ціною нижчою за ринкову, то сукупна вартість обох квартир становила 563051,00 грн., яких у покупця було недостатньо після сплати податків та оплати послуг із переоформлення квартир.
134. Крім того, кандидат 23 квітня 2021 року набув право власності на квартиру: загальна площа 74,97 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартість - 788000,00 грн., що становило близько 28000,00 дол. США або 375 дол. США за 1 кв. м. Згідно з архівними оголошеннями ціна квартири в м. Запоріжжя такої ж площі коливалася від 35000 дол. США (за офіційним курсом НБУ - близько 982100,00 грн.) до 57000 дол. США (за офіційним курсом НБУ - близько 1599420,00 грн.).
135. Під час співбесід, проведених 18 та 25 вересня 2025 року, зазначені обставини позивач пояснив тим, що у його матері було достатньо доходів для придбання двох квартир у м. Запоріжжі у 2017 та 2018 роках. Як доводи щодо платоспроможності матері для придбання вказаних об`єктів нерухомості кандидат зазначив, що вона пройшла довгий трудовий шлях та отримувала заробітну плату на належному рівні. З 12 січня 1998 року до 25 березня 2019 року здійснювала підприємницьку діяльність у спеціалізованих магазинах, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Водночас, мати кандидата як суб`єкт підприємницької діяльності перебувала на спрощеній системі оподаткування, відповідно відсутні точні дані щодо отриманого нею доходу. Також ОСОБА_1 зазначив, що, за поясненнями матері, вона отримала у спадщину значну суму коштів у розмірі приблизно 57 тис. дол США після смерті свого батька. На запитання членів Комісії та представника ГРД щодо спроможності спадкодавця (дідуся кандидата) передати у спадщину зазначену суму коштів ОСОБА_1 зазначив, що дідусь зумів зібрати кошти за рахунок своєї пенсії, яку він отримував у значному розмірі як колишній шахтар.
136. Натомість жодних документів про розмір отриманих пенсійних виплат дідусем кандидата, а також про отримання коштів матір`ю кандидата у спадщину за спадковим договором чи будь-яким іншим правочином кандидат не надав, пояснивши, що кошти передавалися у готівковій формі без юридичного оформлення подарунка. Таких доказів не надано й Суду під час розгляду даної справи, тому посилання на відповідні доходи матері не можна визнати обґрунтованими та переконливими.
137. При цьому, Комісією під час співбесіди із ОСОБА_1 надано оцінку його доводам щодо здійснення матір`ю кандидата з січня 1998 року по березень 2019 року підприємницької діяльності та перебування її на спрощеній системі оподаткування, проте визнано їх недостатніми для підтвердження даних щодо фактичного розміру отриманого нею доходу внаслідок такої діяльності. До того ж, наявний в матеріалах справи (т. 3 а.с. 211) та досліджений Судом витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №98612418 від 07 серпня 2025 року, на який звертав увагу позивач під час судового розгляду, засвідчує лише розмір зобов`язання матері ОСОБА_1 як боржника та наявність зареєстрованого обтяження її рухомого майна, однак не підтверджує як таку платоспроможність його матері для придбання саме означених вище об`єктів нерухомості.
138. Такі обставини, на переконання Суду, не спростовують сумніви, які мали місце у Комісії, щодо джерел походження коштів, витрачених матір`ю позивача на придбання нерухомості.
139. У цьому аспекті слід зазначити, що ціль конкурсу покладає на кандидата, який зацікавлений в отриманні посади судді, обов`язок надати переконливі пояснення (за потреби й відповідні докази), які усувають сумнів у його доброчесності. Однак, таких переконливих підтверджених належними доказами пояснень щодо джерел отримання матір`ю позивача коштів на придбання нерухомості, як вже зазначено вище, ОСОБА_1 ні Комісії, ні до Суду не надав.
140. До того ж, як зазначено ВККСУ, вказані вище об`єкти нерухомості (квартири) перейшли у власність кандидата, тобто були йому подаровані матір`ю, майже відразу після їх придбання (зокрема квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 була придбана матір`ю позивача 21 квітня 2017 року, а вже 11 травня цього ж року подарована ОСОБА_1 ; квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 була придбана матір`ю позивача 13 вересня 2018 року і цього ж дня подарована ОСОБА_1 ).
141. Що ж до оцінки Комісією поведінки ОСОБА_1 , пов`язаної із безоплатним набуттям у власність квартир, то така оцінка зроблена не у вимірі самого права позивача на володіння житлом чи отримання його у дарунок, а у площині саме неможливості документального підтвердження кандидатом законності джерел походження коштів, використаних дарувальником для придбання майна, а також часу, який пройшов від моменту його придбання до моменту безоплатної передачі такого у власність позивачу. Саме цей факт викликав сумніви у доброчесності позивача, враховуючи при цьому й те, що останній із родиною проживає в м. Запоріжжя, куди він переїхав після одруження, і саме в нього та його сім`ї була потреба у придбанні нерухомого майна в цьому населеному пункті, а не в його матері, яка після вторгнення російських військ в Україну мешкала переважно у м. Харкові. Обґрунтованих пояснень, які б спростовували такі сумніви ні під час співбесіди у ВККСУ, ні Суду у ході розгляду цієї справи, ОСОБА_1 надано не було.
142. Водночас, Суд критично оцінює аргументацію ВККСУ щодо придбання ОСОБА_1 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , за заниженою порівняно із ринковою вартістю, адже, як зазначив позивач та встановлено самою Комісією, вказана квартира була придбана ОСОБА_1 23 квітня 2021 року за ціною 788000,00 грн., що становило близько 28000,00 дол. США або 375 дол. США за 1 кв. м. Ціна ж квартири в м. Запоріжжя такої ж площі (згідно з архівними оголошеннями) коливалася від 35000 дол. США (близько 982100,00 грн.) до 57000 дол. США (близько 1599420,00 грн). Тобто, різниця між вартістю придбаної позивачем квартири (28000,00 дол. США) та ринковою вартістю (35000 дол. США) по суті складає лише 20 %, істотно не відрізняється від ринкової вартості, як наслідок, не є очевидним свідченням заниженої вартості придбаної позивачем нерухомості порівняно з її ринковою вартістю на момент придбання. Тому відповідні мотиви ВККСУ у зв`язку із цим, на переконання Суду, не видаються переконливими.
143. Сумнів у доброчесності ОСОБА_1 обґрунтований Комісією і тим, що за інформацією Державної прикордонної служби мати кандидата з 2018 до 2021 року відвідувала окуповану територію Донецької області не менше 60 разів й перебувала на окупованих територіях від 6 до 22 днів фактично кожного місяця. Аналогічно, окуповані території відвідувала також його рідна сестра (з 2018 до 2021 року - щонайменше 54 рази). Тривалість її перебування на окупованих територіях є фактично такою самою, як і тривалість перебування матері. Однак, у декларації доброчесності кандидат на посаду судді в пункті 18 зазначив: «Мені не відомо, чи відвідували члени моєї сім`ї територію російської федерації та/або тимчасово окуповану російською федерацією територію України після 01 січня 2015 року», що на думку звичайного розсудливого спостерігача є малоймовірно.
144. У засіданні Комісії позивач підтвердив, що йому було відомо, що близькі особи відвідували тимчасово окуповану територію України, оскільки вони мають у м. Макіївка Донецької обл. у власності нерухоме майно, водночас вказав, що не зазначив відомостей про цей факт у декларації доброчесності кандидата на посаді судді, оскільки керувався переліком осіб, які належать до членів сім`ї згідно зі статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції».
145. У цьому контексті слід зауважити, що відповідно до Правил заповнення та подання декларації доброчесності кандидата на посаду судді, які є додатком 2 до затвердженої рішенням Комісії від 24 вересня 2018 року №205/зп-1 (зі змінами) форми декларації доброчесності кандидата на посаду судді, термін «члени сім`ї» у декларації доброчесності кандидата на посаду судді вживається у значенні згідно із Законом України «Про запобігання корупції».
146. Водночас ВККСУ в оскаржуваному рішенні не зазначено, а Судом не встановлено законодавчо передбаченого обов`язку кандидата на посаду судді зазначення у декларації доброчесності відомостей щодо відвідування території російської федерації та/або тимчасово окупованої російською федерацією територію України після 01 січня 2015 року особами, які не належать до членів сім`ї декларанта.
147. 09 листопада 2023 року ВККСУ на своєму офіційному вебсайті опублікувала повідомлення (https://www.vkksu.gov.ua/news/vkksu-ta-grd-diyshly-zgody-shchodo-spilnyh-indykatoriv-dlya-vyznachennya-nevidpovidnosti) про те, що Комісія та ГРД дійшли згоди щодо переліку індикаторів, які свідчать про невідповідність судді чи кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики, а також принципів їх застосування. Як зазначено у повідомленні, таке рішення забезпечить єдиний підхід до оцінювання суддів та підвищить якість процедури. Так, серед індикаторів, які вказують на недоброчесність особи, ВККСУ спільно з ГРД передбачили такий: « 17. Суддя вчинив діяння, що свідчить про підтримку агресивних дій інших держав проти України, колаборацію з представниками таких держав, окупаційної адміністрації або їх пособниками (наприклад, без нагальної потреби відвідував рф після початку збройної агресії, тимчасово окуповані території)».
148. Відтак, надаючи оцінку достатності вмотивованості оскаржуваного рішення у частині сумнівів ВККСУ щодо відповідності позивача критеріям доброчесності та професійної етики з огляду на обставини поїздок його матері та сестри, які у значенні згідно із Законом України «Про запобігання корупції» не належать до членів сім`ї ОСОБА_1 , до тимчасово окупованої території України та незазначення таких відомостей у декларації доброчесності кандидата на посаду судді, Суд виходить з того, що такі обставини самі по собі не свідчать про наявність порушень індикатора, який може зумовити висновок про невідповідність кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивач підтримував агресивні дії російської федерації проти України або співпрацював з окупаційною владою.
149. Однак, наведене в цілому та у підсумку не дає підстав стверджувати, що викладені ВККСУ в оскаржуваному рішенні мотиви щодо невідповідності позивача критеріям доброчесності та професійної етики є необґрунтованими, суб`єктивними і такими, що зроблені фактично на підставі припущень (сумнівів), за відсутності належних доказів, які давали членам Комісії підстави для зменшення балів кандидату (по 15 балів) за показниками «чесність», «сумлінність» та «законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу».
150. Суд наголошує, що, здійснюючи визначені законом повноваження, ВККСУ проводила оцінку позивача як кандидата на посаду судді апеляційного суду за критеріями доброчесності та професійної етики в контексті оцінки всіх аспектів його життя, у тому числі чесності та сумлінності. При цьому, досліджуючи відповідні обставини стосовно ОСОБА_1 , колегія Комісії не оцінювала доброчесність його близьких осіб, а мала на меті з`ясування поінформованості кандидата про них та оцінити його прагнення сприяти встановленню істини, важливої для підтримання впевненості громадськості (об`єктивного стороннього спостерігача) у чесності та справедливості при формуванні судового корпусу.
151. До того ж, висловлюючи бажання взяти участь у конкурсі, позивач тим самим погодився із його умовами, в тому числі й щодо проведення стосовно нього перевірки, з`ясування обставин його особистого життя та надання цим обставинам публічності. Позивач також повинен був усвідомлювати, що результат його участі в конкурсі може бути для нього іншим, ніж бажаний, а його оцінка тими, хто був уповноважений проводити конкурс, для цілей конкурсу може бути іншою, ніж позитивною.
152. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 березня 2026 року у справі №990/329/25, під час оцінювання відповідності кандидата на посаду судді критеріям особистої та соціальної компетентностей ключову роль відіграє співбесіда. Саме під час безпосереднього спілкування члени Комісії можуть сформувати цілісне уявлення про кандидата, зокрема оцінити його здатність самостійно ухвалювати рішення у складних обставинах, готовність нести персональну відповідальність за результати професійної діяльності, а також усвідомлення необхідності постійного професійного розвитку, вдосконалення знань і навичок.
Крім того, співбесіда дозволяє перевірити здатність кандидата до відкритого діалогу, його реакцію на критичні запитання, готовність визнавати власні помилки та ефективно взаємодіяти з іншими в умовах психологічного навантаження.
Важливе значення відіграє здатність кандидата детально та переконливо пояснити твердження, викладені в мотиваційному листі, а також надати чіткі й узгоджені пояснення щодо наданої ним інформації, яка підтверджує відповідність показникам особистої і соціальної компетентностей.
Отже, саме співбесіда формує остаточну оцінку кандидата на посаду судді. У зв`язку із цим характер оцінювання має індивідуальний характер і здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що порядок оцінювання судді (кандидата на посаду судді) за критеріями особистої і соціальної компетентностей є відмінним від порядку оцінювання за критеріями професійної етики і доброчесності. Саме під час оцінювання судді (кандидата на посаду судді) на його відповідність критеріям професійної етики і доброчесності Комісія зобов`язана керуватися презумпцією відповідності судді (кандидата на посаду судді) таким критеріям (пункт 5.9 Положення №20/зп-25). Виключно у разі вмотивованого спростування Комісією цієї презумпції гарантовані судді (кандидату на посаду судді) 300 балів можуть бути зменшені. Натомість оцінювання судді (кандидата на посаду судді) за критеріями особистої і соціальної компетентностей здійснюється за його активної участі в підтвердженні власної відповідності встановленим показникам критеріїв. У цьому випадку саме на суддю (кандидата на посаду судді) покладається обов`язок довести свою відповідність цим критеріям, а Комісія, оцінивши надані суддею (кандидатом на посаду судді) пояснення, за своїм внутрішнім переконанням виставляє конкретні бали, які не можуть бути вищими за максимальні, встановлені для відповідного показника.
153. У межах цієї справи неспростованим є те, що Комісія повною мірою забезпечила позивачу можливість підтвердити свою відповідність усім критеріям кваліфікаційного оцінювання, якою він скористався на власний розсуд. Саме позивач вказав ті обставини, які були предметом обговорення на співбесіді з їх подальшою оцінкою членами Комісії за їх внутрішнім переконанням. У наданих позивачем як письмових, так і усних поясненнях відсутні будь-які інші обставини, які не були предметом обговорення чи не враховані Комісією, а пропозицією Комісії доповнити свої пояснення ОСОБА_1 не скористався.
154. При цьому законодавство не покладає на Комісію обов`язку самостійно з`ясовувати додаткові обґрунтування відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання. Як вже зазначалося, під час оцінювання судді (кандидата на посаду судді) на відповідність таким критеріям як особиста і соціальна компетентності, презумпція відповідності таким критеріям відсутня.
155. Крім того, фіксація/відображення у будь-якій формі міркувань/висновків членів Комісії, які встановлюють відповідність кандидата на посаду судді критеріям кваліфікаційного оцінювання за внутрішнім переконанням, щодо окремих показників/критеріїв, яким не відповідає позивач, не передбачено положеннями чинного законодавства, якими встановлено як порядок кваліфікаційного оцінювання, так і його методологію. Відповідно, ступінь мотивації рішення ВККСУ у цій справі не може перевірятися з точки зору наявності в ньому мотивів, якими керувався той чи інший член Комісії під час виставлення бала, який виявився не максимальним.
156. Отже, результат оцінювання кожного з показників фіксується у виді середнього арифметичного бала, обчисленого за встановленою формулою. Зазначене забезпечує об`єктивність підсумкового бала за кожним з показників, адже фактично «вирівнює» різність внутрішнього переконання кожного з членів Комісії щодо встановлених обставин, наданих суддею (кандидатом на посаду судді) документів, а також його відповідей під час послідовного обговорення кожного з показників.
157. На переконання Суду, різність внутрішнього сприйняття кожним членом Комісії у складі палати тієї чи іншої обставини та / або ситуації не може свідчити ані про необґрунтованість виставленого підсумкового бала, ані про відсутність в рішенні мотивів, з яких ВККСУ дійшла відповідних висновків.
158. За змістом оскаржуваного рішення, у ньому відображені бали кожного з членів Комісії за кожним з показників, які не є однаковими і коливаються. Такі бали виставлені індивідуально, з урахуванням як наявної в матеріалах суддівського досьє інформації і письмових пояснень ОСОБА_1 , так і наданих кандидатом усних відповідей під час послідовного обговорення показників. Відображена в спірному рішенні оцінка відповідає середньому арифметичному показнику, обчисленому відповідно до встановленої формули, у якій не враховується одна найвища та одна найнижча оцінка.
159. Як вже зазначалося та встановлено Судом, рішення містить мотиви, з яких ВККСУ дійшла висновку про невідповідність ОСОБА_1 критеріям особистої і соціальної компетентностей.
160. Верховний Суд вважає, що підстави для визнання ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному апеляційному суді, не були формальними, номінальними чи декларативними. Викладені у рішенні Комісії мотиви не є довільними чи нераціональними. Відсутні й підстави вважати, що реалізація Комісією дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання щодо ОСОБА_1 була свавільною.
161. Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
162. Частиною другою статті 2 КАС України визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб`єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.
163. Таким чином, у відповідності з вимогами законодавства Суд з`ясував, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстави для визнання протиправним і скасування цього рішення відсутні.
164. Наведені ж у позовній заяві та надані у ході розгляду справи доводи ОСОБА_1 такого висновку не спростовують і не вказують на обґрунтованість його тверджень про порушення Комісією вимог закону та його прав.
165. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
166. Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
167. На підставі викладеного, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд приходить до висновку про правомірність рішень ВККСУ від 25 вересня 2025 року №426/ас-25, відсутність підстав для його скасування, як і для зобов`язання ВККСУ повторно провести співбесіду з ОСОБА_1 на здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, адже така вимога є похідною.
168. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
169. За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді сплаченого судового збору за звернення з цим позовом до суду відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 139, 244-250, 255, 266, 295, 297 КАС України, Суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 27.04.2026. 

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко,
Я.О. Берназюк, 
 В.М. Бевзенко, 
 Н.В. Коваленко, 
 Л.В. Тацій, 
Судді Верховного Суду