ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22242/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 року (головуючий суддя Луніна О.С.)
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 31.07.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі за період з 09.12.2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення – 02.05.2025 року у повному обсязі включно за весь час затримки виплати;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі за період з 09 грудня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення - 02 травня 2025 року у повному обсязі включно за весь час затримки виплати.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу у відповідача, на теперішній час виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Відповідач, починаючи з 09.12.2020 року протиправно розраховував грошове забезпечення з із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2018 року, що при звільненні позивача зі служби призвело до зменшення грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. 02.05.2025 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 по справі №160/13991/24 на розрахунковий рахунок позивача була нарахована сума перерахованого грошового забезпечення. У зв`язку з чим позивач вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі за весь час затримки виплати - за період з 09.12.2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення у повному обсязі – 02.05.2025р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 позов - задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі за період з 09 грудня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення - 02 травня 2025 року у повному обсязі включно за весь час затримки виплати.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі за період з 09 грудня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення - 02 травня 2025 року у повному обсязі включно за весь час затримки виплати.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 по справі №160/13991/24 (набуло законної сили 11.11.2024) було здійснено 02.05.2025 у зв`язку із наступними обставинами: 
Виконання зобов`язань покладених на Відповідача не можливо здійснити одноосібно керівником установи, так як військова частина НОМЕР_1 є третьою ланкою розпорядником бюджетних коштів, для виконання рішення судів існує механізм оформлення заявки, отримання коштів, проведення платежів через казначейську службу. - таким чином Відповідач не приймає одноосібні рішення щодо виконання зобов`язань покладених на Відповідача судами, та перебуває в прямій залежності від вищих органів управління. Положення Закону №2050-III та Порядку №159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку. Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат, акцентую увагу що грошове забезпечення Позивача в період проходження військової служби нараховувався та виплачувався у відповідності до чинного законодавства на момент проходження військової служби. Статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно статті 309 КАС апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Враховуючи, що у період з 06.04.2026 до 10.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. брала участь у онлайн-підготовці суддів апеляційних адміністративних судів згідно Календарного плану підготовки суддів для підтримання кваліфікації на 2026 рік, також у період з 14.04.2026 до 15.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відрядженні, що унеможливило розгляд справи у визначений ч. 1 ст. 309 КАС України строк.
При цьому, в період з 04.05.2026 року по 19.05.2026 року колегія суддів у складі Дурасової Ю.В, Божко Л.А., Лукманової О.М. перебувала у черговій щорічній відпустці, тому постанова у цій справі приймається в перші дні після виходу колегії суддів з чергової відпустки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України та на теперішній час позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/13991/24 від 26 серпня 2024р. зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення, за період з 09.12.2020 по 05.10.2022 року, з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік" станом на 01.01.2021 р., Законом України "Про Державний бюджет на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/13991/24 (яке набрало законної сили 11.11.2024) на розрахунковий рахунок позивача 02.05.2025 року була нарахована сума перерахованого грошового забезпечення в сумі 25 855,02 грн., що підтверджується випискою з банка.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахуванняя та невиплати 02.05.2025 року при виконанні рішення суду компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Позивач зазначає, що враховуючи наявність факту неправильного нарахування позивачу сум грошового забезпечення починаючи з 09.12.2020 року та по день фактичної виплати заборгованості 02.05.2025р, позивач має право на компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати.
Згідно зі статтями 1- 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 
1) нарахування громадянину належних йому доходів; 
2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 
3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 
5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
В силу приписів пункту 1 Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку №159).
Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. 
При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.
Зі змісту статті 1 Закону №2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України у період з 09.12.2020 по 05.10.2022 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/13991/24 від 26 серпня 2024р. зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення, за період з 09.12.2020 по 05.10.2022 року, з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік" станом на 01.01.2021 р., Законом України "Про Державний бюджет на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/13991/24 (яке набрало законної сили 11.11.2024) на розрахунковий рахунок позивача 02.05.2025 року була нарахована сума перерахованого грошового забезпечення в сумі 25 855,02 грн., що підтверджується випискою з банка.
Водночас, відповідачем за цей період не була нарахована компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахуванняя та невиплати 02.05.2025 року при виконанні рішення суду компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення у повному обсязі.
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам і висновкам суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. 
За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. 
Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20 та Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 16.04.2024 у справі 560/13904/23.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що, у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян, в тому числі грошового забезпечення, провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що грошове забезпечення за період з 09.12.2020 по 05.10.2022 року позивачу остаточно виплачено 02.05.2025 року (на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/13991/24 (яке набрало законної сили 11.11.2024) - на розрахунковий рахунок позивача 02.05.2025 року перерахована сума грошового забезпечення в розмірі 25 855,02 грн., що підтверджується випискою з банка.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що при перерахунку коштів на виконання зазначеного рішення суду, відповідачем не було нарахована компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення.
Доказів нарахування та виплати компенсації за затримку виплати грошового забезпечення відповідач не надав.
Таким чином, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 09.12.2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення - 02 травня 2025 року.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховний Судом у Постанові №240/6583/20 від 29.04.2021 року, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2024 р. в справі № 420/18688/24.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджуючись з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на те, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.03.2026 року відстрочено Військовій частини НОМЕР_1 сплату судового збору в сумі 1453,44 коп. за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 року у справі №160/22242/25 до ухвалення судового рішення по суті апеляційної скарги і відкрито апеляційне провадження у справі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1453,44 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 року у справі №160/22242/25.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 року – залишити без змін.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні) 44 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.05.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова