Справа № 308/5747/26
1-кп/308/545/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року       м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю: 
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження № 12026071030000307, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 березня 2026 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровській області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю, неодруженого, раніше судимого вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2020 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі, курсанта 5 навчального взводу 2 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 
У С Т А Н О В И В:
25 лютого 2026 року ОСОБА_4 , будучи госпіталізованим, перебуваючи у приміщенні КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 71, на стаціонарному лікуванні у палаті № 9, познайомився із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також проходив лікування у зазначеному медичному закладі. У зв`язку із тяжким станом здоров`я та обмеженою можливістю самостійного пересування, ОСОБА_6 добровільно передав ОСОБА_4 належну йому банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 та повідомив ПІН-код до неї з метою здійснення обвинуваченим дрібних побутових витрат, зокрема, придбання продуктів харчування та засобів гігієни. Надалі, у період часу з 25.02.2026 по 16.03.2026, ОСОБА_4 , перебуваючи на території міста Ужгород, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 не здійснює контроль за рухом коштів на своєму банківському рахунку та через фізичний стан не має можливості самостійно перевіряти залишок грошових коштів, сформував стійкий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна - грошових коштів з банківського рахунку потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , маючи у незаконному володінні банківську платіжну картку № НОМЕР_2 , відкриту в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також достовірно знаючи персональний ідентифікаційний номер (ПІН-код) до зазначеної картки, діючи умисно повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у період часу з 25.02.2026 по 16.03.2026, перебуваючи на території міста Ужгород, Закарпатської області, в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України та затвердженого Верховною Радою України, використовуючи банківські термінали та безготівкові платіжні операції, незаконно розпоряджався грошовими коштами потерпілого на власний розсуд, здійснюючи їх зняття готівкою та оплату придбаних товарів і послуг, таємно викрав чуже майно, а саме грошові кошти:
02.03.2026 - зняв готівку на суму 13 300,00 грн;
03.03.2026 - зняв готівку на суму 41 000,00 грн;
09.03.2026 - оплатив послуги на суму 5 426,64 грн та зняв готівку на суму 20 000,00 грн;
10.03.2026 - оплатив послуги на суму 10 469,35 грн;
11.03.2026 - зняв готівку на суму 20 135,00 грн;
12.03.2026 - зняв готівку на суму 5 063,00 грн та оплатив послуги на суму 12 748,60 грн;
13.03.2026 - оплатив послуги на суму 5 627,70 грн та зняв готівку на суму 15 135,00 грн;
16.03.2026 - зняв готівку на суму 22 198 грн та оплатив послуги на суму 51 446,79 гривень.
У результаті зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_4 таємно викрав грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 222 550,08 гривень, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.
Прокурор у судовому засіданні підтримав обвинувачення, просив притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді шести років позбавлення волі.
Потерпілий ОСОБА_6 просив проводити судовий розгляд без його участі, про що подав письмову заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості та не заявляє цивільний позов. У своєму клопотанні також повідомив, що не має до обвинуваченого претензій майнового характеру. 
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчиненого ним злочину. При цьому показав, що є військовослужбовцем, проходить військову службу, є курсантом 5 навчального взводу 2 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "солдат". 25 лютого 2026 року поступив на стаціонарне лікування в Ужгородську міську багатопрофільну клінічну лікарню, що знаходиться на вул. Минайській в м. Ужгород. На лікування його помістили в палату разом з потерпілим ОСОБА_6 , також військовослужбовцем. За станом здоров`я ОСОБА_7 не може ходити, пересувається на інвалідному візку, тому він йому допомагав купувати продукти харчування та все інше, що він просив. З цією метою, потерпілий дав йому свою банківську картку. Він також показував потерпілому як самому нею користуватися. Поки вони лежали разом, проводили спільно багато часу. Потерпілий основне лікування вже пройшов і чекав, коли його направлять на реабілітацію. Щодня, на прохання потерпілого, купував йому пиво, продукти харчування та все, що він просив. Банківська картка була у нього. Потерпілий сам дав йому картку. 16 березня 2026 року, день, коли його затримали, вони спільно з потерпіілим пили каву вранці, після чого він допоміг потерпілому повернутись до лікарні, а сам з дозволу адміністрації лікарні поїхав в м. Львів зустрітися з другом. Банківська картка залишилась при ньому. 
Того ж дня планував повернутися в Ужгород, мав придбаний квиток на зворотній потяг, так як через два дні було заплановано проведення операції на хворому коліні, з приводу якого він поступив на стаціонарне лікування. Однак, прибувши до м. Львів, при виході з потяга був затриманий з підозрою в самовільному залишенні військової частини. Визнав, що банківською карткою користувався не лише на прохання потерпілого, але й у власних потребах без відома потерпілого, про що щиро жалкує. Додав, що не дивлячись на відсутність претензій з боку потерпілого має намір повністю відшкодувати всі кошти, витрачені без його згоди. Додав, що бажає продовжити військову службу та захищати Україну, у зв`язку з чим просив призначити умовний термін покарання. 
Захисник ОСОБА_5 просив суд врахувати щире каяття та повне визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та призначити умовний термін покарання, зазначивши, що військова дисципліна, перебування під постійним наглядом командування військової частини НОМЕР_1 та виконання обов`язків військової служби стануть набагато ефективнішим інструментом виправлення ОСОБА_4 , ніж реальне позбавлення волі та перебування в установах виконання покарань. Окрім цього, вказав, ОСОБА_4 зобов`язується повністю відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 222 550,08 грн, заподіяну потерпілому ОСОБА_6 , за рахунок грошового забезпечення військовослужбовця, що дасть можливість якнайкращим чиномвідновити справедливість та порушені права потерпілого. 
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив встановлення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, учасникам судового провадження роз`яснено, що у цьому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини даного кримінального провадження в апеляційному порядку.
На підставі доказів, досліджених у ході судового розгляду, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав повне визнання вини та щире каяття обвинуваченого.
Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.
Визначаючи вид та розмір покарання, яке слід обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , суд врахував особу винного, який є раніше судимий вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі, тяжкість вчиненого ним злочину, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, наявність обставин, які обтяжують покарання, та дійшов висновку за можливе призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що, на думку суду, буде повністю відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме сприятиме виправленню обвинуваченого, а також запобігатиме вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Покликання прокурора на особу обвинуваченого, який раніше вчиняв корисливі злочини і був засуджений до реального позбавлення волі, як на підставу неможливості застосування до нього положень ст. 75 КК щодо звільнення від відбуття покарання з випробуванням, суд не взяв до уваги з огляду на те, що обвинувачений, який щиро розкаюється у вчиненому, є військовослужбовцем, виявляє бажання служити та захищати Україну, що в умовах критичної потреби української держави в людському ресурсі на полі бою, якнайкращим чином відповідає потребам украаїнської держави та суспільств у час війни.
Крім того, застосування умовного покарання та можливість подальшого проходження обвинуваченим військової служби, на переконання суду, надасть можливість якнайкращим чином відновити порушені права потерпілого та служитиме утвердженню почуття справедливості як у потерпілого, так і в українському суспільстві.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого  ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили слід замінити на особисте зобов`язання.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Відповідно до ст. 174 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2026, належить скасувати.
Долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 7-29, 349, 368-371, 373, 374, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
1. ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
2. Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання.
ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти у залі суду. 
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання період його перебування під вартою з 16 год. 10 хв. 17 березня 2026 року, часу його фактичного затримання, до звільнення з-під варти в залі суду в день ухвалення вироку.
3. Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2026, скасувати.
4. Речові докази у справі, а саме:
- банківську картку «ПУБМ» червоного кольору № НОМЕР_2 , - повернути потерпілому ОСОБА_6  або його уповноваженому представнику;
- мобільний телефон марки «REDMI 13C» - повернути ОСОБА_4  або його уповноваженому представнику. 
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1