ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/36236/21 Суддя (судді) першої інстанції: Танцюра К.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.
судді: Беспалов О.О.
Кравченко Є.Д.
за участі:
секретар с/з Руденко Д.М.
позивач ОСОБА_1.
пр-к відповідача Рашковський Г.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти та науки України, Українського державного університету імені Михайла Драгоманова, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, третя особа, Національна соціальна сервісна служба України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
У С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 по справі №640/36236/21 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :
визнано протиправними дії Українського державного університету імені Михайла Драгоманова та Міністерства освіти та науки України щодо відмови позивачам у виплаті соціальної стипендії у розмірі 50 відсотків мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії;
зобов`язано Український державний університет імені Михайла Драгоманова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 стипендію у розмірі 50 відсотків мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії з 01 січня 2017 року по червень 2023 року включно, з урахуванням раніше виплачених сум; 
зобов`язано Український державний університет імені Михайла Драгоманова (код ЄДРПОУ 44807628, вул. Пирогова 9, м.Київ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 стипендію у розмірі 50 відсотків мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії з 01 січня 2017 року по червень 2022 року включно, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 26.12.2025 задоволено заяву ОСОБА_2 про встановлення судового контролю у справі №640/36236/21: зобов`язано Український державний університет імені Михайла Драгоманова у 90-денний строк з моменту отримання копії ухвали подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 26.08.2025 по справі №640/36236/21.
Ухвалою суду від 12.01.2026 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №640/36236/21: зобов`язано Український державний університет імені Михайла Драгоманова у 90-денний строк з моменту отримання копії ухвали подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 26.08.2025 по справі №640/36236/21.
16.03.2026 та 17.03.2026 до суду від позивачів надійшли заяви про зміну способу і порядку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 по справі №640/36236/21 шляхом стягнення суми соціальної стипендії за спірний період.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у задоволенні заяв позивачів про зміну способу і порядку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням позивачі подали апеляційні скарги, в яких вказують на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, зокрема 
ст. 378 КАС України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2026 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 червня 2026 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
В судове засідання з`явися представник відповідача Українського державного університету імені Михайла Драгоманова, інші учасники та явки уповноважених представників до суду не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.
Розгляду справи здійснювався за наявною явкою.
Позивач в судовому засіданні підтримав сою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник Українського державного університету імені Михайла Драгоманова проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що приписи ст. 378 КАС України у редакції, яка набрала чинності з 19.12.2024, не застосовні до спірних правовідносин, оскільки не виконано рішення суду в частині нарахування конкретних розмірів належних позивачам виплат та не визначено суму заборгованості на час звернення з даними заявами.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
Відповідно до змісту частин 1, 3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024 року), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, з 19.12.2024 приписи статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива, шляхом зміни «зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати» за перерахованими соціальними виплатами на «стягнення коштів» із державного органу - боржника.
Наразі, з матеріалів справи вбачається, що за позовними заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Одеським окружним адміністративним судом 26.08.2025 позовні вимоги задоволено частково та ухвалено рішення зобов`язального характеру щодо нарахування відповідачем позивачам стипендії у розмірі 50 відсотків мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії з 01 січня 2017 року по червень 2022 року включно, з урахуванням раніше виплачених сум, та здійснення відповідних виплат нарахованих сум.
При цьому, питання стягнення конкретної суми стипендії, нарахованої на виконання рішення суду, правильність обрахунку та визначення розміру заборгованості не були предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав
Ухвалами суду від 26.12.2025 та від 12.01.2026 задоволено заяви позивачів про встановлення судового контролю у справі №640/36236/21 та установлено відповідачу 90-денний строк на подання звіту про виконання рішення суду. 
Наразі ухвали суду про встановлення судового контролю відповідачем не виконані.
Розрахунок стипендій у розмірі 50 відсотків мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії за спірний період, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідачем не здійснено, що унеможливлює застосування положення ч.3 ст. 378 КАС України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає висновок суд першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяв позивачів про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі №640/36336/21 обґрунтованим.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і доводи апелянтів, викладені у скаргах, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

Є.Д. Кравченко

(повний текст постанови складено 10.06.2026)