ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 р. 	Справа № 520/8841/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Фоміної Л.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/8841/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач, апелянт), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо заниження стажу роботи на посаді судді при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 та з 01.01.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020 при стажі роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та з 01.01.2024 при стажі роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 25.01.2024 № 04-49/81, виходячи з розміру суддівської винагороди 170 325,00 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області щодо заниження стажу роботи на посаді судді при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 та з 01.01.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно довідки від 19.08.2021 № 04-49/445 виданої, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, виходячи з розміру суддівської винагороди 118237,00 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та з 01.01.2024 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 25.01.2024 № 04-49/81, виходячи з розміру суддівської винагороди 170325,00 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області зазначило, що при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 520/18021/21 та від 03.07.2024 у справі № 520/13550/24 було застосовано норми законодавства, чинні на час проведення перерахунків, а саме стаття 137, частина 3 статті 142 Закону № 1402. Збільшення показника стажу роботи позивача при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відбулося лише як зобов`язання, покладене на управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.08.2014 у справі № 646/7793/14-а. Предметом розгляду у справі № 646/7793/14-а був показник стажу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на дату здійснення перерахунку 11.10.2013. Суд визначив цей показник як необхідний елемент обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відносно спору, що мав місце на дату його розгляду у суді, тому висновки суду не можуть поширюватись на майбутні правовідносини у випадках змін у чинному законодавстві або проведення інших перерахунків.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з положеннями частини 1 статті 308 та пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області з 11.10.2013 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11.08.2014 у справі № 646/7793/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова щодо відмови включення до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 половини періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби відповідно до ч. 6 ст. 44 Закону України «Про статус суддів».
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Червонозаводському районі міста Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 11.10.2013 із розрахунку стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 23 дні, із включенням до стажу роботи на посаді судді половини періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби та виплатити недоотримані за цей час кошти.
Отже, стаж роботи позивача на посаді судді, визначений постановою, складає 26 років 23 дні.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 520/18021/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.08.2021 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 20.08.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській № 04-49/445 від 19.08.2021, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
В подальшому рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі № 520/13550/24, залишеним в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.03.2024 року про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» згідно із довідкою про суддівську винагороду від 25.01.2024 за № 04-49/81, виданою Територіальним управління Державної судової адміністрації України у Харківській області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 25.01.2024 № 04-49/81, виходячи з розміру суддівської винагороди 170325,00 грн, з 01.01.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 виплату недоотриманих сум з 01.01.2024.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 520/18021/21 та від 03.07.2024 у справі № 520/13550/24 ГУ ПФУ в Харківській області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та призначено позивачу довічне грошове утримання як судді у відставці у розмірі 54% суддівської винагороди, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 22 роки 0 місяців 24 дні.
Позивач звернувся до відповідача із заявою з питань роз`яснення підстав заниження стажу роботи.
Листом від 25.03.2025 № 8335-7148/Д-03/8-2000/25 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило, що за матеріалами електронної справи стаж роботи позивача на посаді судді відповідно до ст. 137 Закону № 1402 складає 22 років 00 місяців 24 дні. Збільшення цього показника при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відбулось лише як зобов`язання, покладене на управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.08.2014 у справі № 646/7793/14-а.
При обчисленні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 520/18021/21 та від 03.07.2024 у справі № 520/13550/24 було застосовано норми законодавства, чинні на час проведення перерахунків, а саме ст. 137, ч. 3 ст. 142 Закону № 1402.
Оскільки при цьому питання визначення показника стажу роботи на посаді судді та відсотку суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці судом у цих справах не розглядалося, відповідач вважає свої дії правомірними.
Не погоджуючись із тим, що при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 520/18021/21 та від 03.07.2024 у справі № 520/13550/24 відповідачем зменшено стаж роботи на посаді судді з 26 років 00 місяців 24 дні до 22 роки 00 місяці 24 дні, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявне право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, половини строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі та період строкової військової служби. Отже, стаж судді у відставці позивача складає 26 років 00 місяців 23 дні. Також, з огляду на положення ч. 3 ст. 142 Законом № 1402-VIII, позивач має право на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошове утримання судді у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
За змістом статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечення права кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі – Закон № 1402-VIII).
Положеннями частини 1 статті 142 Закону № 1402- VIII передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Відповідно до частини 1 статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Судом встановлено, що позивач був призначений на посаду судді Указом Президента України від 05.05.1999 № 474/99.
Станом на зазначену вище дату був чинним Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (далі – Закон № 2862-XII). 
Відповідно до абзацу другого частини 4 статті 43 Закону № 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Також, станом на дату призначення позивача на посаду діяв Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 584/95.
Згідно з абзацом другим статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Після втрати чинності статті 1 вищевказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545, згідно з якою Кабінет Міністрів України постановив доповнити пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби». 
Постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратила чинність 01.01.2012.
Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VI визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі – Закон № 2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до пункту 11 «Перехідних положень» Закону № 2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Отже, законодавством, чинним на час призначення позивача суддею, передбачалося безумовне зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарного періоду проходження строкової військової служби, у випадку роботи особи на посаді судді не менш як 10 років. Невключення цього стажу до відповідного стажу роботи на посаді судді і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Вказані висновки узгоджуються із позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 9901/382/18, в постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 607/8578/17, від 28.08.2023 у справі № 360/6255/21, від 30.03.2023 у справі № 280/2167/21.
З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що ним правомірно було застосовано при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 520/18021/21 та від 03.07.2024 у справі № 520/13550/24 норми законодавства щодо зарахування стажу, чинні на час проведення перерахунків, а саме статтю 137, частину 3 статті 142 Закону № 1402-VIII.
Щодо визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
За змістом частини 4 статті 142 Закону України № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Отже, у правовідносинах з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку повинні застосовуватись саме норми частини 4 статті 142 Закону України № 1402-VIII.
З огляду на те, що стаж роботи позивача на посаді судді в загальному розмірі складає 26 років 00 місяць 23 дні, це дає позивачу право на обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків за 20 років + (2%*6 років, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області щодо заниження ОСОБА_1 стажу роботи на посаді судді при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 та з 01.01.2024 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою від 19.08.2021 № 04-49/445, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, виходячи з розміру суддівської винагороди 118237,00 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та з 01.01.2024 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 25.01.2024 № 04-49/81, виходячи з розміру суддівської винагороди 170325,00 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Враховуючи вказане вище, дослідивши фактичні обставини та питання права, які покладені в основу спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Згідно з частинами 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а отже апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін, оскільки судом було правильно встановлено всі обставини справи, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2026 року по справі № 520/8841/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.О. Фоміна 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц