Справа № 128/514/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Шевчук Л.П.,
при секретарі судового засідання Нога Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Галіцина В.В. звернулася до суду із вказаним позовом.
На обгрунтування позовних вимог у позовній заяві викладено наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивачки ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належав йому як члену колгоспного двору, який не втратив право на майно двору станом на 15.04.1991, згідно записів погосподарських книг с. Широка Гребля Вінницького району Вінницької області. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті була мати померлого – ОСОБА_3 .. Інші спадкоємці першої черги за законом після його смерті, які прийняли спадщину – відсутні, оскільки він не мав сім`ї. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його мати ОСОБА_3 , оскільки на момент його смерті постійно проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою. Однак ОСОБА_3 не оформивши своїх спадкових прав після смерті сина ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належав померлій як голові колгоспного двору та згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння від 07.08.1989 цілий житловий будинок за вказаною адресою дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .. Так, 1/2 частка вказано майна належить ОСОБА_3 як члену колгоспного двору, а інша 1/2 частка – яку вона успадкувала після смерті сина ОСОБА_2 , але не оформила своїх спадкових прав. Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги був батько позивачки – ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після її смерті, оскільки на момент смерті матері постійно проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою. Однак за свого життя ОСОБА_4 не оформив своїх спадкових прав після смерті матері та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 . Інші спадкоємці відсутні. Спадщину після смерті батька позивачка прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріально контори. Однак у зв`язку із тим, що спірне майно відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, позивачка не має можливості оформити своїх спадкових прав на вказане нерухоме майно. 
На підставі викладеного просила: визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , яка в свою чергу фактично прийняла спадщину, але за життя не оформила своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_2 , а загалом визнати право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 36,4 кв, допоміжною площею 11,4 кв.м, площа літніх неопалювальних приміщень 4,7 кв.м, що складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б». 
Ухвалою суду від 11.02.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 20.04.2026 задоволено клопотання представника позивачки – адвоката Галіциної В.В. про витребування доказів.
Ухвалою суду від 08.05.2026 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Галіцина В.В. не з`явилися, представник позивачки подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити її відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Якушинецької сільської ради в судове засідання також не з`явивися, подавши попередньо заяву про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні справи поклалася на розсуд суду. 
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення учасників справи не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у їх відсутність.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Широка Гребля Вінницького району Вінницької області (а.с. 9).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Широка Гребля Вінницького району Вінницької області (а.с. 10).
Відповідно до копії актового запису про смерть №7 від 11.04.2005 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці (а.с. 75).
З копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що його батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 11).
Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України №00055747994 від 078.01.2026 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 13).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , а її батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 12).
Згідно копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2012 у справі №128/5830/12 розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишено « ОСОБА_10 » (а.с. 15).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрували шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_13 » (а.с. 14).
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Широка Гребля Вінницького району Вінницької області (а.с. 16).
З копії довідки КП «ВООБТІ» №8 від 19.08.2025 вбачається, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної/реєстраційної справи №121, станом на 31.12.2012, право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , 07.08.1989 зареєстровано КП «ВООБТІ» та записано в реєстрову книгу №1, реєстровий №67, за колгоспним двором, голова якого ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння, виданого 07.08.1989 виконавчим комітетом Широкогребельської сільської ради на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів від 19.05.1988 №128. Згідно рішення 2 сесії 7 скликання Широкогребельської сільської ради від 24.11.2015 перейменовано АДРЕСА_1 (а.с. 18).
З копії рішення 2 сесі 7 скликання Широкогребельської сільської ради від 24.11.2015 вбачається, що перейменовано АДРЕСА_1 (а.с. 25).
На а.с. 19-21 міститься копія технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що виготовлений 30.10.2025 ФОП ОСОБА_14 .
Згідно копії довідки Якушинецької сільської ради №2-2-196 від 05.11.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з 26.08.1980 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . За вказаною адресою разом із нею проживав та був зареєстрований син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 26).
Відповідно до копії довідки Якушинецької сільської ради №2-2-17 від 12.01.2026 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з 24.03.1987 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою разом із ним проживали та були зареєстровані: мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 27).
Згідно копії довідки Якушинецької сільської ради №2-2-195 від 05.11.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з 24.05.1987 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . За вказаною адресою зареєстрованих та проживаючих осіб немає (а.с. 28).
З копії довідки Якушинецької сільської ради №2-2-197 від 05.11.2025 вбачається, що за будинком АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка розміром 0,21 га. Земельна ділянка не приватизована, рішення про передачу у власність земельної ділянки не видавалося (а.с. 29).
Відповідно до копій витягів з погосподарських книг за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.01.1990 по 01.01.1995 зареєстровані ОСОБА_3 , 1925 року народження, як голова двору, ОСОБА_2 , 1966 року народження, її син. Будинок віднесено до суспільної групи – колгоспний двір (а.с. 30-35).
З листа Вінницької районної державної нотаріальної контори від 27.02.2026 №281/01-16 (а.с. 43), що надано у виконання вимог ухвали суду від 11.02.2026, вбачається, що відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася.
Відповідно до копії спадкової справи №03/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с. 87-114) ОСОБА_4 19.02.2018 звернувся до приватного нотаріуса Марунько О.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 19.03.2018 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О.Г. видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно – земельну ділянку площею 1,6451 га, цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520688200:04:003:0070, яка знаходиться на території Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області. 
Відповідно до копії спадкової справи №45/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с. 44-73), ОСОБА_1 06.02.2023 звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 .. 03.10.2023 ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно: земельну ділянку площею 1,6451 га, цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520688200:04:003:0070, яка знаходиться на території Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області; земельну ділянку площею 3,2322 га, цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520688200:04:002:0029, яка знаходиться на території Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області
Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 28.08.2025 №2108/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, в зв`язку з тим, що зробити висновки про те, яка саме частка у праві власності на житловий будинок спадкодавцю неможливо (а.с. 36). 
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України в ред. 1963 року, Законом України «Про власність», Цивільним Кодексом України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилалася позивачка. 
Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. 
Відповідно до ч. 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. 
Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.
У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).
До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору.
З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.
Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.
Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі №6-350цс15.
Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.
Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні.
Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5 (далі - Вказівки №112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року №48.
Згідно зі змістом Вказівок №112/5 і №69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок №112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників.
Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року.
Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 ОСОБА_3 та її синові ОСОБА_2 на праві сумісної власності належало право у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні та розмір частки кожного із них становив по 1/2.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, судом встановлено, що колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 ОСОБА_3 та її суну ОСОБА_2 на праві сумісної власності належало право у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні, оскільки на час припинення колгоспного двору були зареєстровані в даному будинковолодінні. Отже, кожному із них в рівних частках (по 1/2 кожному) належав житловий будинок по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частка вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Спадкоємцем першої черги після його смерті була його мати ОСОБА_3 , яка на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала разом із ним, а тому є такою, що прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї. Однак, не оформивши своїх спадкових прав після смерті сина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 прийняв її син – ОСОБА_4 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Марунько О.Г., однак не оформивши свої спадкових прав на спірний будинок, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 прийняла його дочка ОСОБА_1 шляхом подачі відповідної заяви до Вінницької районної державної нотаріальної контори та отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Однак, оформити свої спадкові права на спірне нерухоме майно – житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , позивачка не має можливості, оскільки спірне нерухоме майно відноситься до суспільної групи – колгоспний двір, а також неможливо визначити належну спадкодавцю частку у спадковому майні, про що нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області було винесено постанову №2108/02-31 від 28.08.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивачка позбавлена можливості, її право на спадщину порушене та підлягає захисту.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позов обґрунтований, доведений позивачкою, відповідає матеріальному закону, викладені у ньому обставини знайшли своє підтвердження, а тому він підлягає задоволенню. Судом не встановлено порушення права інших осіб при встановленні фактів, що мають юридичне значення та при визнанні права власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за позивачкою і її дітьми. 
Сплачений позивачкою при зверненні до суду із даним позовом судовий збір слід залишити за нею, відповідно до позиції, що висловлена представником у позовній заяві.
Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1273, 1274, 1275 ЦК України, керуючись, ст.ст. 1, 10, 76-80, 89, 258, 259, 263-265, 273, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 батька ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 матері ОСОБА_3 , яка в свою чергу фактично прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 сина ОСОБА_2 , але за життя не оформив своїх спадкових прав, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . 
Судові витрати залишити за позивачкою ОСОБА_1 ..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:
Позивачка – ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканка АДРЕСА_2 ;
Відповідач – Якушинецька сільська рада, адреса: 23222, с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, вул. Новоселів, буд. 1, код ЄДРПОУ 04330021.

Суддя Л.П. Шевчук