ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30, тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Кушнова А.О.,
Суддя-доповідач: Епель О.В.,

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Справа № 320/16898/26

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді Епель О.В., 
суддів: Карпушової О.В., Чуприни О.В.,
за участю секретаря Снитко А.А.,
представників Позивача Олійника Ю.І., Кащенка М.Ю.,
представниці Відповідача Савченко І.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державного агентства України ПлейСіті на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року у справі 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС»

до Державного агентства України ПлейСіті

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
1. 01.05.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС» (далі - Позивач, Товариство) звернувся до суду із позовом до Державного агентства України ПлейСіті (далі - Відповідач) в якому просити:
- визнати протиправним і скасувати рішення Державного агентства України ПлейСіті від 22.04.2026 №139-Р «Про припинення ТОВ «СПЕЙСИКС» дії ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет»;
- визнати протиправним і скасувати рішення Державного агентства України ПлейСіті від 22.04.2026 №142-Р «Про результати позапланової безвиїзної перевірки та застосування фінансових санкцій (штрафів) до ТОВ «СПЕЙСИКС».
2. 22.04.2026, тобто до звернення до суду з позовом, до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС» про забезпечення позову до подання позовної заяви до Державного агентства України ПлейСіті, в якій заявник просить суд:
- зупинити дію рішення Державного агентства України ПлейСіті від 22.04.2026 №139-Р «Про припинення ТОВ «СПЕЙСИКС» дії ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет» до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову Позивач посилався на те, що існує очевидна небезпека того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав та інтересів ТОВ «СПЕЙСИКС», оскільки припинення дії ліцензії фактично означає повне припинення господарської діяльності Товариства, а також втрату ділової репутації, розірвання договірних відносин із банківськими установами та інших негативних наслідків, які за своєю природою є незворотними або такими, що не можуть бути повністю усунуті навіть у разі подальшого скасування відповідного рішення судом
Також Позивач покликався на очевидну протиправність дій Відповідача при призначенні та проведенні перевірки.
3. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви було задоволено, а саме: зупинено дію рішення Державного агентства України ПлейСіті від 22.04.2026 №139-Р «Про припинення ТОВ «СПЕЙСИКС» дії ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет» до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі.
Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що анулювання ліцензії призводить до зупинення господарської діяльності Товариства, блокує формування доходів та виплати працівникам Товариства заробітної плати, що призведе до їх звільнення.
Окрім того, судом було враховано, що оприлюднення спірного рішення вже призвело до негативних наслідків для заявника у взаємовідносинах з іншими суб`єктами господарювання, розірвано договірні відносини з ТОВ «Плейсофт», яке є постачальником програмного забезпечення - онлайн-системи «Онлайн Казино», припинено співпрацю з ДП «Дія», з банківськими установами, відповідні докази чого заявником надано суду.
Також суд констатував, що анулювання ліцензії призводить до порушення прав гравців щодо доступу до належних їм коштів, розміщених на ігрових рахунках.
Окрім того, суд першої інстанції взяв до уваги динаміку сплати Товариством податків та зборів до Державного бюджету до 2023-2025 років та мінімальну прогнозовану суму податкових надходжень від Товариства до державного бюджету у 2026 році, яка могла б бути сплачена у разі зупинення дії оскаржуваного рішення.
4. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та ухвалити постанову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити повністю, зазначаючи, що забезпечення позову у обраний спосіб є вирішенням справи без фактичного її розгляду. 
Окрім того, на переконання Апелянта, суд не з`ясував питання наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду та втрутився у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо виконання функцій органу ліцензування.
Також Апелянт посилається на допущення Товариством систематичних порушень вимог законодавства у сфері організації та проведенню азартних ігор та ухилення від сплати податків за фактом чого відкрито кримінальне провадження.
При цьому, Державне агентство України ПлейСіті зазначає, що фінансові показники діяльності Позивача не можуть бути виправданням за систематичне нехтування нормами закону, що мають на меті захист суспільної моралі та фінансової безпеки громадян. 
Окрім того, Апелянт заперечує проти висновків суду щодо порушення прав гравців адже організатор азартних ігор не є єдиним чи незамінним суб`єктом у процесі самообмеження громадян, а окрім того, закон зобов`язує Позивача завершити розрахунки при організації та проведенні азартних ігор за його зобов`язаннями.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову.
5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2026 було відкрито апеляційне провадження у даній справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та від 25.05.2026 - призначено справу до судового розгляду.
6. 15.05.2026 Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, зазначаючи, що обґрунтованість позовних вимог при вирішенні питання щодо забезпечення позову не підлягає дослідженню, а тому доводи Апелянта є безпідставними. 
Окрім того, Позивач зазначає, що посилання Державного агентства ПлейСіті на існування кримінального провадження щодо ухилення від сплати податків жодним чином не підтверджують доводів апеляційної скарги. Натомість Товариством були надані докази наявності негативних наслідків для Товариства у взаємовідносинах із контрагентами, які виникнуть у разі невжиття заходу забезпечення позову, 
7. 04.06.2026 Позивачем подано додаткові пояснення у яких він посилається на подання до Офісу Генерального прокурора заяви про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Державного агентства ПлейСіті під час призначення та проведення безвиїзної позапланової перевірки Товариства.
8. У судовому засіданні представниця Апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги та надала додаткові пояснення щодо доводів, викладених у ній письмово. Також представниця Апелянта не заперечувала факт настання для Товариства негативних наслідків після оприлюднення оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, втім зазначала, що у разі ухвалення рішення по суті на користь Позивача, співпраця з його контрагентами була б відновлена. Просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.
У судовому засіданні представники Позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили у її задоволенні відмовити, а ухвалу суду - залишити без змін. При цьому, акцентували увагу суду на тому, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до зупинення господарської діяльності Товариства, а також звільнення працівників. Зазначали, що після опублікування рішення Відповідача про припинення дії ліцензії, деякими контрагентами вже були розірвані договори з ТОВ «СПЕЙСИКС» та припинено надання послуг еквайрингу та зарахування коштів, що унеможливлює здійснення Товариством виплат гравцям. Також представник Позивача звернув увагу, що в разі невжиття засобів забезпечення позову ТОВ «СПЕЙСИКС» буде позбавлений можливості здійснити черговий ліцензійний платіж, що також стане самостійною підставою для припинення дії ліцензії та зумовить необхідність повторного звернення до суду з новим позовом.
9. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.
10. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС» (ідентифікаційний код юридичної особи 43635954) є 92.00 - організування азартних ігор.
26.01.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС» (місцезнаходження: 04112, місто Київ, вул. Сікорського Ігоря авіаконструктора, будинок 8, офіс 5; ідентифікаційний код 43635954; адреса електронної пошти: spaceiks777@gmail.com; бренд організатора азартних ігор «КОСМОЛОТ/COSMOLOT»; вебсайт, доменне ім`я якого знаходиться в доменній зоні UA - cosmolot.ua, мобільний (програмний) додаток - Cosmolot (Android, iOS)) було отримано ліцензію на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет.
За вказану ліцензію на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет ТОВ «СПЕЙСИКС» 26.01.2026 здійснено плату у розмірі 33 723 300,00 грн згідно платіжної інструкції АТ "Європейський промисловий банк" від 26.01.2026 №87.
Згідно з штатним розписом Товариства станом на 02.03.2026 у трудових відносинах з Товариством перебувають 23 найманих працівника, яким нараховується та виплачується заробітна плата та сплачуються відповідні податки до бюджету.
Згідно з довідкою ТОВ «СПЕЙСИКС» від 23.04.2026 №23-04-2026/1Д про сплачені податки та обов`язкові платежі за 2023-2026 р.р., Товариством за 2023-2026 роки було сплачено 3 871 148 тис. грн. (три мільярди вісімсот сімдесят один мільйон сто сорок вісім тисяч гривень).
Відповідно до рішення Державного агентства України ПлейСіті №11-Р від 14.01.2026 Товариству з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС» (код за ЄДРПОУ 43635954, місцезнаходження: 04112, місто Київ, вул. Сікорського Ігоря авіаконструктора, будинок 8, офіс 5, бренд - «КОСМОЛОТ/СOSMOLOT»; вебсайт, доменне ім`я якого знаходиться в доменній зоні UA - cosmolot.ua, мобільний (програмний) додаток - Cosmolot (Android, iOS)) видано ліцензію на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет.
З матеріалів заяви вбачається, що за результатами проведеного Державним агентством України ПлейСіті позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері організації та проведення азартних ігор стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС», складений Акт від 21.04.2026 № 09/1/2026. Позаплановий захід державного нагляду (контролю) проведений на підставі наказу Агентства від 17.04.2026 №48-ОД.
В Акті зазначено, що 17.04.2026 з 12:10 по 12:27 уповноваженою наказом Агентства ПлейСіті від 17.04.2026 № 48-ОД особою - ОСОБА_1 - у приміщенні Агентства (м.Київ, вул. Б. Грінченка, 3, каб. 530) проведено контрольовану гру на вебсайті cosmolot.ua. При цьому для входу до особистого кабінету гравця використано логін і пароль, надані ОСОБА_2 у повідомленні про порушення законодавства від 17.04.2026 (вх. № А-3153 від 17.04.2026), а для поповнення ігрового балансу - банківський рахунок ОСОБА_1 . Встановлено невиконання ТОВ «СПЕЙСИКС» обов`язку не допускати здійснення гравцем розрахунків при організації та проведенні азартних ігор з використанням коштів, що обліковуються на рахунку третьої особи (поповнення ОСОБА_1 ігрового балансу ОСОБА_2 ), що привело до порушення вимог пункту 7 частини другої статті 16 Закону.
Крім того, в Акті зафіксовано порушення ТОВ «СПЕЙСИКС» вимог частин другої та четвертої статті 15-1 Закону «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», оскільки було здійснено розрахунки при організації та проведенні азартних ігор не через поточні рахунки ТОВ «СПЕЙСИКС», відкриті в банках України, а через інші платіжні установи.
На підставі висновків, викладених в Акті від 21.04.2026 № 09/1/2026, Агентством прийнято рішення від 22.04.2026 №139-Р «Про припинення ТОВ «СПЕЙСИКС» дії ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет», а також від 22.04.2026 №142-Р «Про результати позапланової безвиїзної перевірки та застосування фінансових санкцій (штрафів) до ТОВ «СПЕЙСИКС».
Пунктом 1 рішення від 22.04.2026 №139-Р вирішено припинити Товариству з обмеженою відповідальністю «СПЕЙСИКС» (код за ЄДРПОУ 43635954, місцезнаходження: 04112, місто Київ, вул. Сікорського Ігоря авіаконструктора, будинок 8, офіс 5, бренд - «КОСМОЛОТ/СOSMOLOT») дію ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет, виданої відповідно до рішення Агентства ПлейСіті від 14.01.2026 № 11-Р.
Також судом першої інстанції було встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оприлюднення рішення Державного агентства України ПлейСіті від 22.04.2026 №139-Р «Про припинення ТОВ «СПЕЙСИКС» дії ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет», вже призвело до негативних наслідків для заявника у взаємовідносинах з іншими суб`єктами господарювання (контрагенти ТОВ «СПЕЙСИКС» розпочали припинення договірних відносин), розірвано договірні відносини з ТОВ «Плейсофт», яке є постачальником програмного забезпечення - онлайн-системи «Онлайн Казино», припинено співпрацю з ДП «Дія», з банківськими установами.
11. Нормативно-правове обґрунтування.
Частинами першою та другою статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Водночас, підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).
Висновки суду апеляційної інстанції.
12. Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє колегії суддів стверджувати, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
13. При розгляді заяв про забезпечення позову суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
14. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 січня 2026 року у справі № 420/24135/25.
15. У зазначеній справі ВС також констатував, що вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
16. З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є правомірність/протиправність рішення суб`єкта владних повноважень - Відповідача про припинення дії ліцензії ТОВ «СПЕЙСИКС» на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет.
17. При цьому, судом першої інстанції встановлено та Апелянтом не оспорюється, що Позивач не здійснює жодної іншої діяльності, окрім організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет на підставі зазначеної вище ліцензії.
18. Відповідно до п. 34 ч. 1 статті 1 Закону України від 14.07.2020 №768-ІХ «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» (далі - Закон № 768-ІХ) ліцензія - це запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду діяльності, що підлягає ліцензуванню, та/або про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на використання грального обладнання або букмекерського пункту, що передбачає отримання ліцензії.
19. З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок прийняття Апелянтом спірного у цій справі рішення про припинення дії ліцензії, ТОВ «СПЕЙСИКС» повністю втратило право здійснювати господарську діяльність з організації азартних ігор казино у мережі Інтернет на території України та призвело до настання для Товариства негативних наслідків у значних розмірах. 
20. При цьому, колегія суддів також враховує усталену правову позицію Верховного Суду, викладену зокрема у постановах від 13 липня 2022 року у справі № 240/26736/21, від 18 березня 2025 року у справі № 380/18610/24, згідно якої анулювання ліцензії позбавляє суб`єкта господарювання права на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести (до ухвалення судом рішення по суті спору) до розриву відповідних господарських зв`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду. 
21. Щодо наслідків безпосередньо для ТОВ «СПЕЙСИКС» суд апеляційної інстанції зазначає, що анулювання вказаної вище ліцензії призвело до розірвання в односторонньому порядку договору підключення до єдиного державного веб-порталу електронних послуг, який був укладений між Позивачем та Міністерством цифрової трансформації України і Державним підприємством «ДІЯ», припинення надання АТ «ЄПБ» банківського продукту «Послуга «Інтернет-еквайрингу» та послуги зарахування коштів за кредитовими переказами QR-code.
22. Тобто, прийняття Відповідачем рішення, про зупинення дії якого просить Позивач, вже призвело до розриву відповідних господарських зв`язків між ТОВ «СПЕЙСИКС» та його контрагентів, що істотно ускладнює можливість відновлення господарської діяльності Товариства.
23. Аналізуючи доводи представниці Апелянта, надані нею в судовому засіданні про те, що правовідносини з контрагентами Позивача наразі вже поновлені і відсутні ризики для припинення ведення ним господарської діяльності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі правовідносини з контрагентами дійсно були поновлені, але виключно з огляду на вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову у цій справі. Вказане навпаки додатково переконує судову колегію у необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а також правильності та ефективності обраного судом першої інстанції виду цього забезпечення.
24. Більш того, колегія суддів приймає до уваги, що до Позивача також надійшов лист від 23.04.2026 № 01/2026-04-03 від ТОВ «Плейсофт», яке є постачальником програмного забезпечення - онлайн системи організації та проведення азартних ігор «Онлайн Казино» про його намір упродовж 30 днів розглянути питання припинення надання Позивачу права на використання програмного забезпечення, яке було надане за ліцензійним договором № 010425/1 від 01.04.2025.
25. Окрім того, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується Апелянтом, згідно зі штатним розписом у трудових відносинах з Товариством перебувають 23 наймані працівники, серед яких, зокрема, фахівці з контролю виплат, ідентифікації та верифікації клієнтів. Вивільнення працівників матиме наслідком утруднення відновлення господарської діяльності ТОВ «СПЕЙСИКС».
26. Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у цій справі, існує реальна загроза розриву господарських зв`язків також з іншими контрагентами та припинення трудових відносин з найманими працівниками.
27. Водночас, аналізуючи доводи Державного агентства України ПлейСіті, колегія суддів акцентує увагу на тому, що ані в апеляційній скарзі, ані під час судового засідання, Апелянт не навів жодних заперечень щодо зазначених вище обставин справи та висновків суду першої інстанції в цій частині. Натомість, доводи апеляційної скарги зводяться переважно до суті виявлених під час перевірки порушень, які, на переконання суб`єкта владних повноважень, є систематичними, тобто обставин, які стали підставою для прийняття спірного у цій справі рішення. 
28. Отже, такі доводи Апелянта колегія суддів до уваги не приймає, оскільки обґрунтованість позову є предметом розгляду судом під час розгляду спору по суті та під час вирішення питання щодо забезпечення позову не досліджується.
29. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 січня 2026 року у справі № 420/24135/25.
30. З огляду на вищезазначене колегія суддів також вважає необґрунтованими та не приймає до уваги доводи Апелянта щодо втручання судом першої інстанції у його дискреційні повноваження, оскільки вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, не є вирішенням майбутнього спору по суті, як на тому помилково наполягає Апелянт, і не свідчить про неправомірність рішення суб`єкта владних повноважень про наявність підстав для анулювання ліцензії.
31. Доводи Державного агентства України ПлейСіті щодо наявності відкритого кримінального провадження щодо Позивача за фактом ухилення від сплати податків суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними, оскільки Апелянтом ані до суду першої, ані апеляційної інстанції не було надано обвинувальних вироків або ухвал суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих обставин.
32. Отже, посилання суб`єкта владних повноважень на недотримання Позивачем податкової дисципліни, як на обставини, що свідчать про неспівмірність вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову із можливими збитками, є необґрунтованим, а тому не може бути взято судом до уваги.
33. Інші доводи Апелянта, зокрема щодо відсутності порушень прав гравців та наявності інших суб`єктів, які можуть вносити відомості про осіб, яким обмежено доступ до гральних закладів та/або участь в азартних іграх не спростовують правильності рішення суду першої інстанції щодо вирішеного процесуального питання з огляду на викладене вище. Позаяк, застосування заходів забезпечення позову у світлі конкретних обставин цієї справи, особливостей правового регулювання спірних відносин відповідає і принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (зокрема у разі припинення дії ліцензії у наступному у зв`язку з простроченням сплати ліцензійного платежу більш ніж на два місяці).
34. Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи представника Позивача про те, що невжиття судом заходів забезпечення позову суперечитиме принципу процесуальної економії, оскільки ТОВ «СПЕЙСИКС» буде позбавлене можливості виконати обов`язок щодо сплати черговий ліцензійний платіж до 26.12.2026, у зв`язку з чим може виникнути ситуація, за якої у Відповідача формально виникне нова підстава для припинення дії ліцензії - у зв`язку з простроченням сплати ліцензійного платежу більш ніж на два місяці.
35. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.
36.Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
37. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
38. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
39. Таким чином, апеляційна скарга Державного агентства України ПлейСіті підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року - без змін. 
40. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 238, 242-244, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства України ПлейСіті залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 15 червня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова 

О.В. Чуприна